УХВАЛА

17 вересня 2020 року 
м. Київ

Справа №  921/67/19 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду: 
Губенко Н. М., 

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 

на рішення Господарського суду Тернопільської області
у складі судді Гевка В. Л.
від 20.12.2019 та
на постанову Західного апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Скрипчук О. С., Кравчук Н. М., Мирутенко О. Л.
від 08.07.2020

за позовом ОСОБА_1 
до Відкритого акціонерного товариства "Чортківський завод "Агромаш"
про визнання недійсними рішень Спостережної ради Відкритого акціонерного товариства "Чортківський завод "Агромаш" від 08.02.2016, які оформлені протоколом від 08.02.2016,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 20.12.2019 у справі                      № 921/67/19, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.07.2020, в позові ОСОБА_1 відмовлено.

07 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду на рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.12.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.07.2020 у справі № 921/67/19.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , Судом встановлено, що вона підлягає залишенню без руху з огляду на таке.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). 

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 визначено, що підставами подання касаційної скарги є пункти 2, 3 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме:
-          необхідність відступлення від висновку щодо застосування статей 116 та 160 Цивільного кодексу України, статті 89 Господарського кодексу України та статті 41 Закону України "Про господарськи товариства", викладеному в постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 921/346/16-г/14 та від 15.07.2020 у справі № 921/320/16-г/18, тощо;
     -          відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у правовідносинах, які виникли з безпосереднього оскарження рішень Спостережної ради, предметом позову яких було би оскарження самих рішень Спостережної ради саме і з підстав, що такий орган як Спостережна рада и Наглядова рада є різними органами;
-          наявність підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

Водночас, з огляду на зміст положень частини 2 статті 287 та частини 5 статті 290 Господарського процесуального кодексу України при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній. Однак всупереч зазначеним вимогам ОСОБА_1 не зазначено щодо застосування якої конкретно норми права відсутній висновок Верховного Суду, що не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України та є підставою для залишення касаційної скарги без руху.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з позовної заявою) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки у даній справі позовна заява подана у січні 2019 року, а статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року встановлений у розмірі 1 921,00 грн, то судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру сплачувався у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 1 921,00 грн.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, при зверненні з касаційною скаргою судовий збір підлягав оплаті у сумі 3    842,00 грн, а саме 1 921,00 грн * 200%, де 1 921,00 грн - розмір судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви, 200% - ставка судового збору за подання касаційної скарги.

Проте до касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.12.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.07.2020 у справі № 921/67/19 не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже у визначений Судом строк, ОСОБА_1 слід належним чином виконати вимоги статті 290 Господарського процесуального кодексу України та уточнити вимоги касаційної скарги щодо застосування якої конкретно норми права відсутній висновок Верховного Суду, а також надати Суду докази сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.12.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.07.2020 у справі № 921/67/19 у встановленому порядку і розмірі, а саме у сумі 3    842,00 грн.

Враховуючи викладене, касаційна скарга вважається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, і підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, статтею 291 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок особи, яка подає касаційну скаргу, надсилати іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

До касаційної скарги ОСОБА_1 не додано доказів надіслання копії касаційної скарги та доданих до неї документів Відкритому акціонерному товариству "Чортківський завод "Агромаш", листом з описом вкладення.

Згідно із частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Відповідно до частини 2 статті 294 Господарського процесуального кодексу України до відкриття касаційного провадження учасники справи мають право подати заперечення проти відкриття касаційного провадження.

Неповідомлення учасника судового процесу у справі про звернення з касаційною скаргою порушує процесуальні права цього учасника, принципи рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності сторін, закріплені частиною 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України. 

Згідно з частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.12.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.07.2020 у справі № 921/67/19 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя           Верховного Суду                                                                       Н. М. Губенко