УХВАЛА

03 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 500/2328/19
адміністративне провадження № К/9901/20907/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Васильєвої І.А.,
суддів: Гончарової І.А.,    Юрченко В.П.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2020 року у справі № 500/2328/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ з питань державної реєстрації Тернопільської РДА Тернопільської області про визнання вимоги недійсною,-
ВСТАНОВИВ:
19.08.2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2020 року у справі № 500/2328/19 (направлена до суду поштою 17.08.2020 року).
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд приходить до висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: 
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тернопільський окружний адміністративний суд ухвалою від 15.10.2019 року призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Судом встановлено, що предметом позову в даній справі є правомірність прийняття відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 08.11.2018 № Ф-2917-54 на суму 15 819,54 грн, оскільки станом на дату винесення оскарженої вимоги, згідно інформаційної системи АІС "Податковий блок" позивач перебував на обліку в контролюючого органу як платник податків та єдиного соціального внеску.
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги шляхом скасування оскаржуваної вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.06.2011 у справі № 2-а/1970/1339/11 яка набрала законної сили, припинено підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 . Отже підстави для нарахування до сплати суми єдиного внеску відсутні.
В касаційній скарзі скаржник посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки судами першої та апеляційної інстанції за результатами розгляду справ приймаються різні висновки у даній категорії справ (на підтвердження чого посилався на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 500/538/19). Проте суд не приймає такі посилання скаржника, оскільки згідно з вимогами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Доводи касаційної скарги зводиться лише до цитувань норм Податкового кодексу України та вимог Законів України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI та «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».
Отже касаційна скарга не містить посилань на обставини, встановлені пунктом 2 частиною 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, які надають право на оскарження рішень судів попередніх інстанцій у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження. 
Згідно з пунктом 1 частини першої    статті 333 КАС України    суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою    Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2020 року у справі № 500/2328/19.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                              І.А. Васильєва              
                                                                                         І.А. Гончарова                                                            
                                                                                         В.П. Юрченко