ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6223/20 Справа № 213/4662/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Князєва Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Бондар Я.М.,
суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,
сторони справи:
позивач- Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріаламиапеляційну скаргу відповідача  ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року, ухваленого суддею Князєвою Н.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.
В обґрунтування позову зазначив, що Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»  здійснює постачання теплової енергії. Відповідачі оплату за отримані послуги належним чином не здійснювали, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Просив стягнути з відповідачів заборгованість у сумі 46216,01 грн, інфляційні втрати в сумі 14773,28 грн та 3% річних у сумі 3492,81 грн.
Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року задоволені позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2013 року по жовтень 2019 року в розмірі 46216 (сорок шість тисяч двісті шістнадцять) гривень 01 копійка, суму інфляційних втрат у розмірі 14773 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят три) гривні 28 копійок, 3 % річних у розмірі 3492 (три тисячі чотириста дев`яносто дві) гривні 81 копійка, а всього – 64482 (шістдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят дві) гривні 10 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового, про відмову позивачеві у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
При цьому, скаржник зазначає, що послуги з централізованого опалення за адресою відповідачів надавались Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» та відповідна оплата за спожиті послуги здійснювалась цьому підприємству.
З 25.12.2010 р. і по теперішній час за адресою відповідачів не здійснюється централізоване опалення у зв`язку із встановленням автономного опалення, що доводить акт №2 від 01.03.2012 р., складений та підписаний уповноваженим представником КП теплових мереж «Криворіжтепломережа» Ткачук Т.С. та абонентом ОСОБА_2 (власником квартири), згідно змісту якого було встановлено: наявність видимого розриву в системі централізованого опалення, гарячого водопостачання, заглибленні в стіни, система гарячого водопостачання демонтована, пакет документів наявний, в приміщенні встановлено автономне опалення, акт опломбування газового лічильника 25.12.2010, пропонується зняти навантаження, Q=0,0075 Гкал/г. та Qг.в.=0,0012 Гкал/г. Зазначає, що факт відключення від централізованого та встановлення індивідуального автоматичного опалення підтверджує і довідка КП ТМ «Криворіжтепломережа», вих..№351 від 15.11.2012 р., видана відповідачу ОСОБА_2 для виправлення технічних помилок КП ТМ «Криворіжтепломережа» на підприємстві, згідно, якої ОСОБА_2 з березня 2012 р. не є абонентом КП ТМ «Криворіжтепломережа» у зв`язку із встановленням індивідуального автономного опалення. Відповідач наголошує на тому, що його мати ОСОБА_2 від Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради у лютому 2005 року отримала погодження на відключення від теплопостачання в приміщенні квартири відповідачів, при умові влаштування альтернативного джерела. Даним погодженням на відповідача був покладений обов`язок отримати технічні умови в АТ «Криворіжгаз», отримати проект, розроблений проектною організацією та погодити відключення від системи опалення з підприємством «Криворіжтепломережа». З метою дотримання вимог вищезазначеного дозволу на встановлення автономного опалення, ОСОБА_2 були отримані від АТ «Криворіжгаз» технічні умови на проектування газопостачання обладнання автономного газопостачання квартири та розроблений проект проектною організацією «Проекттепломонтаж», які додані до апеляційної скарги.
Скаржник зазначає, що після виконання необхідних умов 01.12.2010 в квартирі відповідачів, комісією у складі ОСОБА_2 , представників ВАТ «Криворіжгаз»: майстра СМУ Данилюк В.М. та начальника ОТН ОСОБА_3 був складений акт приймання в експлуатацію газифікованого об`єкту та складено акт приймання газового лічильника в квартирі відповідачів. Отже на підставі отриманих дозволів квартира відповідачів була відключена від послуг теплопостачання Криворізьким підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа», що підтверджено актом №2 від 01.03.2012, складеним представником КП «Криворіжтепломережа» в присутності відповідача ОСОБА_2 . Відповідач вказує, що наведені ним факти та додані до апеляційної скарги докази доводять факт відсутності між позивачем та відповідачами жодних правовідносин, зокрема надання позивачем послуг з централізованого опалення квартири відповідачів.
Також, відповідач просить визнати поважними причини неподання ним доказів суду першої інстанції, що долучені до апеляційної скарги та взяти їх до уваги під час апеляційного перегляду справи.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, позивач АТ «Криворізька теплоцентраль», вважає, що вимоги відповідача викладені в апеляційній скарзі не підлягають задоволенню.
При цьому, позивач зазначає, що згідно рішення виконавчого комітету Криворізької міскої ради №343 від 12.10.2011 року «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання в Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районнах міста і таким чином з 01.10.2013 року виконавцем послуги теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку АДРЕСА_1 є АТ «Криворізька теплоцентраль». Вказує, що акт №2 від 01.03.2012, складений КПТМ «Криворіжтепломережа» лише стверджує той факт, що відповідачі самовільно відключили централізоване опалення в належній їм квартирі, а самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Звертає увагу на те, що при передачі до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» об`єктів теплопостачання в Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районнах міста, інформації щодо облаштування автономного індивідуального опалення за адресою відповідачів та зняття з обліку не надходила. Вважає всі посилання відповідачів на законне опалення нікчемними, посилаючись на відсутність у відповідачів законного Акту, затвердженого рішенням комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВ, що є підставою для продовження нарахування комунальних послуг за централізоване опалення і гаряче водопостачання.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом перевірено та встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» надає послуги з централізованого опалення.
Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13-14), є споживачами послуг, які надає позивач за зазначеною адресою (а.с. 5).
Відповідачі вчасно оплату за надані послуги не здійснювали, внаслідок чого виникла заборгованість.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості за період з жовтня 2013 року по жовтень 2019 року становить 46216,01 грн (а.с. 6). Крім того, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 14773,28 грн та 3% річних у розмірі 3492,81 грн (а.с. 7). Правильність нарахування суми боргу, 3 % річних та інфляційних збитків від інфляції підтверджуються розрахунками.
Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачами не спростовано.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі виходив з того, що, оскільки позивач свої обов`язки з надання житлово-комунальних послуг виконував, доводи позивача щодо невиконання відповідачами зобов`язань з оплати за отримані послуги, а також розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. 
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції та погоджується із доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, щодо незаконності оскаржуваного судового рішення та наявності підстав для його скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль», з огляду на наступне.
За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Проте, суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, що мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Згідно ч.3 ст.367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Так, з матеріалів справи видно, що копія ухвали Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2019 року про прийняття до розгляду позовної заяви АТ «Криворізька теплоцентраль» до відповідачів ОСОБА_1 а ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, якою, також було вирішено питання про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позов була надіслана на адресу відповідачів 02.01.2020 року, однак вручена адресатам не була. Конверт повернувся до суду першої інстанції 21.01.2020 з відміткою поштового відділення про невручення адресату поштового відправлення, з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, тобто ці обставини підтверджують доводи скаржника про те, що відповідачі не отримували ухвалу, позовну заяву та додатки до неї, а отже в установлений в ухвалі строк не мали змоги подати відзив на позов та докази на спростування позову (а.с.23-24).
З наведених вище підстав, колегія суддів вважає, що додані відповідачем до апеляційної скарги докази, а саме: копія акту №2 від 01.03.2012 про відключення від централізованого опалення КП ТМ «Криворіжтепломережа» та встановлення автономного опалення (а.с.41), довідка КП ТМ «Криворіжтепломережа» №351 від 15.11.2012 про встановлення автономного опалення (а.с.42), погодження Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради на відключення від теплопостачання №597/8 від 10.02.2005 (а.с.43), копія робочого проекту автономного отеплення в квартирі АДРЕСА_3 та копія технічних умов на проектування газопостачання автономного опалення в квартирі АДРЕСА_3 (а.с.44-57), акт приймання газового лічильника від 13.12.2010 та від 25.12.2010 (а.с.58 59), акт приймання в експлуатацію газифікованого об`єкту від 01.12.2010 (а.с.60), можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки відповідач з поважних причин не мав можливості надати ці докази суду першої інстанції.
Відповідно до частини 6 статті 19 Закону України №2633-IV від 02 червня 2005 року «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 24 Закону України №2633-IV, споживач теплової енергії має право на вибір, одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.
Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі – Правила).
Відповідно до пункту 24 Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил) .
Згідно з пунктом 26 Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплозабезпечення» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 (далі Порядок № 4, втратив чинності з 17.09.2019 року), визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг.
Порядком №4 установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою.
Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.
Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 169 від 06 листопада 2007 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2007 року за №1320/14587, були внесені зміни до Порядку від 22 листопада 2005 року №4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.
Колегія суддів, дослідивши, надані відповідачем наведені вище докази погоджується з доводами скаржника про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Так, актом №2 від 01.03.2012 р., складеному та підписаному уповноваженим представником КП теплових мереж «Криворіжтепломережа» Ткачук Т.С. та абонентом ОСОБА_2 (власником квартири), встановлено: наявність видимого розриву в системі централізованого опалення, гарячого водопостачання, заглибленні в стіни, система гарячого водопостачання демонтована, пакет документів наявний, в приміщенні встановлено автономне опалення, акт опломбування газового лічильника 25.12.2010, пропонується зняти навантаження, Q=0,0075 Гкал/г. та Qг.в.=0,0012 Гкал/г. (а.с.41).
З прохання КП ТМ «Криворіжтепломережа» за вих.№351 від 15.11.2012 р. вбачається, що підприємство просить керівника підприємства, на якому працює відповідач ОСОБА_2 не проводити стягнення нарахувань, які відображені в системі Ново-Ком, у зв`язку з їх недостовірністю (по технічним причинам), оскільки з березня 2012 року ОСОБА_2 не є абонентом КП ТМ «Криворіжтепломережа» у зв`язку з установкою в квартирі індивідуального автономного опалення (а.с.42).
З погодження Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради №597 від 10.02.2005 вбачається, що ОСОБА_2 отримала від Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради погодження на відключення від теплопостачання в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , при умові влаштування альтернативного джерела. Даним погодженням на відповідача був покладений обов`язок отримати технічні умови в АТ «Криворіжгаз», отримати проект, розроблений проектною організацією та погодити відключення від системи опалення з підприємством «Криворіжтепломережа» (а.с43).
Копія робочого проекту автономного опалення в квартирі АДРЕСА_3 та копія технічних умов на проектування газопостачання автономного опалення в квартирі АДРЕСА_3 підтверджують, що відповідач ОСОБА_2 виконала умови погодження Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради на відключення від теплопостачання належної їй квартири (а.с.44-57).
З акту приймання в експлуатацію газифікованого об`єкту від 01.12.2010, складеному комісією у складі ОСОБА_2 , представників ВАТ «Криворіжгаз»: майстра СМУ ОСОБА_4 та начальника ОТН ОСОБА_3 , видно, що об`єкт (квартира відповідачів) підготовлений до експлуатації, дозволена врізка та пуск газу, що також підтверджено актами приймання газового лічильника від 13.12.2010 та від 25.12.2010 (а.с.58,59,60).
Таким чином, процедура відключення квартири відповідачів від мережі централізованого опалення, яка була врегульована Порядком №4 від 22.11.2005 року, порушена не була, оскільки така процедура розпочалася 10.02.2005 року, тобто з дня отримання ОСОБА_2 погодження Управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міськради на відключення від системи теплопостачання в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 і завершилась 01 березня 2012 року складенням акту №2, яким встановлена наявність видимого розриву в системі централізованого опалення, гарячого водопостачання, заглибленні в стіни, система гарячого водопостачання демонтована, який був підписаний власником квартири ОСОБА_2 , а також представником КП ТМ «Криворіжтепломережа», що також підтверджується актом приймання в експлуатацію газифікованого об`єкту від 01.12.2010 та актами приймання газового лічильника від 13.12.2010 та від 25.12.2010.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що відключення квартири АДРЕСА_3 від мережі централізованого опалення не було самовільним, оскільки таке відключення було проведено у порядку встановленому законодавством. Крім того, з 19 вересня 2019 року Порядок №4 взагалі втратив чинність.
Отже, послугами з централізованого постачання теплової енергії відповідачі не користуються, а тому у них відсутній обов`язок здійснювати оплату вартості теплової енергії теплопостачальній організації за спірний період, оскільки фактично ці послуги ними отримані не були.
Таким чином, відповідачами доведено той факт, що за місцем їх проживання з 25.12.2010 р. і по теперішній час не здійснюється централізоване опалення у зв`язку із встановленням автономного опалення, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення не підлягають задоволенню. 
Як зазначає позивач, підприємство АТ «Криворізька теплоцентраль» стало виконавцем послуги  з теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку  АДРЕСА_1 з 01.10.2013 року, тоді, як автономне опалення в квартирі відповідачів було встановлено ще в грудні 2010 року, а відсутність інформації щодо облаштування автономного індивідуального опалення за адресою відповідачів та зняття з обліку при передачі від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» об`єктів теплопостачання, зокрема в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу, не є виною відповідачів. 
Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Слід зазначити, що на час початку власником квартири ОСОБА_2 процедури по встановленню індивідуального автономного опалення квартири  ІНФОРМАЦІЯ_1  не було заборони на відключення окремих приміщень житлового будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, яка була встановлена пізніше, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року №169, при цьому, відповідачОСОБА_2 , отримавши від Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради погодження на відключення від теплопостачання в приміщенні належної їй квартири, виконала покладені обов`язки, отримала технічні умови в АТ «Криворіжгаз», отримала проект, розроблений проектною організацією та погодила відключення від системи опалення з підприємством КП ТМ «Криворіжтепломережа», що спростовує доводи позивача про самовільне відключення споживача від мереж централізованого опалення та підтверджено наданими скаржником доказами. 
Згідно ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що доказами наданими відповідачем  ОСОБА_1  спростовані доводи позивача про надання ним житлово-комунальних послуг з централізованого опалення квартири відповідачів та відповідно утворення заборгованості за період з 01.10.2013 по 31.10.2019 року, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.5 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з чим з позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2881,50 грн.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення.
Відмовити Акціонерному товариству «Криворізька теплоцентраль» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.
Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» ЄДРПОУ 00130850, 50014, м.Кривий Ріг, вул.Електрична,1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 на судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2881,50 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну гривню п`ятдесят копійок) грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 01 жовтня 2020 року.

Головуючий:
Судді: