ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/828/20 Справа № 212/2696/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
який проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.,

за участю:
особи, що притягується
до адміністративної відповідальності                          ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2020 року ОСОБА_1 10 квітня 2020 року о 17 год. 45 хв. керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Аляб`єва, 15 в Покровському районі м. Кривого Рогу з явними ознаками алкогольного спяніння , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка , що не відповідає обстановці тощо. У встановленому законом порядку пройти медичний огляд з метою визначення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що справу розглянуто за його відсутності та копію оскаржуваної постанови отримав 30 квітня 2020 року.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що не керував транспортним засобом. Зазначає, що є інвалідом 2 групи, а саме травмована рука, а тому не міг надати письмові пояснення. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ним транспортним засобом, а з відеозапису чітко видно, що коли до нього підійшли працівники поліції, він знаходився на вулиці, навіть не біля автомобіля. Вказує, що суд безпідставно послався на письмові пояснення свідків. Звертає увагу, що про дату та час розгляду справи був попереджений за день до засідання та надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Зазначає, що судом при призначенні йому стягнення порушено вимоги ст. 33 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку. 
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 22 квітня 2020 року. З матеріалів слідує, що справу було розглянуто за відсутності учасників, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 30 квітня 2020 року, апеляційну скаргу було подано до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 19 червня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_1 вперше апеляційну скаргу подав до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 08 травня 2020 року, проте постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2020 року апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження, копію оскаржуваної постанови отримав 30 квітня 2020 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції з недотриманням вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному. 
Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Одним із видів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Як слідує з матеріалів справи в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 409659 від 10 квітня 2020 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_1 .
Не убачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, що вказана особа керувала транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу з допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Наразі судом першої інстанції не було враховано, що під керуванням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу, що не було встановлено в діях ОСОБА_1 , оскільки відеозапис у апеляційному суді не містить відомостей, що ОСОБА_1 , як водієм, були вчинені дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу, оскільки з відеозапису слідує, що ОСОБА_1 наполегливо стверджує співробітникам поліції, що він не керував автомобілем, на підставі чого і відмовився від огляду на стан сп`яніння, посилаючись на те, що транспортним засобом керувала інша особа.
Враховуючи зазначене, дії ОСОБА_1 не можна вважати порушенням Правил дорожнього руху України, а саме п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
       Крім того, суд першої інстанції на підтвердження винуватості посилається на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте письмові пояснення свідків не є належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
За вимогами ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан сп`яніння, проведений із порушенням чинного порядку, визнається недійсним.
З урахуванням наведених обставин та приймаючи до уваги вимоги ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст.266 КУпАП апеляційний суд дійшов висновку, що огляд на стан сп`яніння було проведено з істотними порушеннями, що є підставою для визнання встановленого огляду на стан сп`яніння недійсним.
Враховуючи вищевикладені обставини приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2020 року.
Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2020 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. 

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                          С.І.Крот