ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року м. Чернівці 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Струбіцька О.М., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , адвоката Ноцького О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 червня 2020 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень, 00 копійок в дохід держави з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №097014 від 20.05.2020р., 20 травня 2020 року о 00:35 годині на автодорозі Н-03 сполученням «Житомир-Чернівці», 310 км., водій ОСОБА_1 керував мопедом марки SUZUKI б/н. із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різький запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 червня 2020 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в 
матеріалах справи доказам.
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду посилаючись на те, що в силу об`єктивних причин, пов`язаних з дією карантинних заходів запроваджених з поширенням коронавірусної хвороби, під час розгляду даної справи присутній не був, копію постанови районного суду
ЄУНСС 724/773/20
Справа №33/822/317/20                  Головуючий у І інстанції: Руснак А.І.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Струбіцька О.М.
отримав 17.06.2020р., а відтак, вважає причину пропуску строку на апеляційне оскарження поважною.
Стверджує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП, а саме ЧОНД в м. Чернівці, що підтверджується направленням на медичний огляд та поясненнями свідків.
Зазначає, що найближчим закладом охорони здоров`я, від місця складання протоколу, який має право на проведення такого огляду є Хотинська ЦРЛ.
Посилається на те, що внаслідок неналежного повідомлення районним судом про розгляд справи, був позбавлений можливості озвучувати свою позицію, навести аргументи та заявляти клопотання.
Також ОСОБА_1 подав клопотання до апеляційного суду про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо нього у зв`язку із зміною ст. 130 КУпАП по суб`єктному складу, посилаючись на п.6 ч.1 ст.247 КУпАП. У клопотанні зазначає, що з набранням 01.07.2020 року законної сили Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» було внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема до ст. 130 КУпАП, та в новій редакції статті відсутній «водій транспортного засобу» як суб`єкт правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП. 
Перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Ноцького О.В., допитавши свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 дослідивши матеріали адміністративного провадження, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Доводи клопотання ОСОБА_1 про закриття справи про адміністративне правопорушення за суб`єктним складом щодо нього за своїм змістом не відповідають вимогам процесуального та матеріального права, тому є безпідставними.
Згідно вимог п.6 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість в результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі ст. 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена, тобто законодавцем такі дії не були декриміналізовані, тому відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП була передбачена цією статтею на час інкримінованих дій на час розгляду районним судом. 
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.
Ст. 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення не дотримався, допустив неповноту та однобічність розгляду справи.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №097014 від 20.05.2020р., 20 травня 2020 року о 00:35 годині на автодорозі Н-03 сполученням «Житомир-Чернівці», 310 км., водій ОСОБА_1 керував мопедом марки SUZUKI б/н. із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Ці обставини визнані судом першої інстанції доведеними і покладені в основу оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
З такими висновками районного суду не погоджується апеляційний суд.
Під час апеляційного розгляду апеляційного скарги ОСОБА_1 встановлено такі процесуальні порушення, які не зазначені у апеляційній скарзі, однак є такими, що свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права при оформленні матеріалів працівниками поліції щодо 
ОСОБА_1 та розгляду адміністративного провадження щодо нього у районному суді.
       Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №097014 від 20.05.2020р. не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, не вказано точно марку транспортного засобу, яким керував  ОСОБА_1   ці дані необхідні щоб визначити наявність підстав відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка встановлена за керування транспортним засобом. 
Ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг, крім того п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.
Відеозапис нагрудних камер працівників поліції на диску, що долучений до матеріалів даного адміністративного провадження є обривистим та не відображає всіх подій, на даних відеозаписах не міститься факт керування ОСОБА_1   транспортним засобом та неможливо встановити факт правопорушення, що зі слів працівників поліції здійснено водієм даного транспортного засобу.
Згідно відповіді заступника начальника Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області Попадюка М. надати відео не представляється можливим у зв`язку з відсутністю у Хотинському ВП, оригінали відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції, які здійснювали оформлення факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП було надано із адміністративними матеріалами до Хотинського районного суду.
Суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи ОСОБА_1 , які неможливо спростувати наявними матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме про те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь які докази того, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляду в найближчому закладі охорони здоров`я - Хотинській ЦРЛ.
Допитані апеляційним судом працівники поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що не пропонували  ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у Хотинській районній лікарні, оскільки тут не проводиться таке обстеження а одразу запропонували проїхати до Чернівецького обласного наркологічного диспансеру. 
Таке твердження працівників поліції спростовується відповіддю головного лікаря Хотинської районної лікарні ОСОБА_5 від 14.07.2020 року №994.
Свідок ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду пояснив, що був понятим при оформленні справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 , при цьому працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд одразу в ЧОНД, в Хотинську районну лікарню їхати не пропонували, сказали, що відвезуть туди і назад, при цьому  ОСОБА_1 був адекватний, поводив себе культурно, ознак сп`яніння в нього не помітив.
Так, положеннями ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду.
Згідно з положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п. 7 розділу 1 Інструкції, в якому визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. При цьому в п. 6 Порядку вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Ч. 5 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Як вбачається з часткового відеозапису події від 20.05.2020 року співробітники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу, а також додатково повідомили, що він може пройти огляд у медичному закладі, або може відмовитися від проходження огляду. Від пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці ОСОБА_1 відмовився.
При цьому, в порушення вимог закону щодо порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейські не направили ОСОБА_1 для проведення огляду до найближчого закладу охорони здоров`я, а саме Хотинську ЦРЛ, а пропонували проїхати в ЧОНД, що знаходиться в м. Чернівці.
Із довідки головного лікаря Хотинської районної лікарні ОСОБА_5 від 14.07.2020 року №994 вбачається, що 20.05.2020 року огляд на стан алкогольного сп`яніння не проводився, так як не було направлень на огляд, при цьому згідно графіку на приймальному відділенні проводять огляд на стан сп`яніння чергові лікарі.
Районним судом було проігноровано зазначені порушення і як наслідок прийнято постанову, яка не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
Зокрема, районний суд проігнорував те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №097014 від 20.05.2020р. не зазначено приналежність транспортного засобу SUZUKI, його технічні характеристики не перевірено чи він являється транспортним засобом.
Районним судом проведено поверхневий, неповний судовий розгляд, не було надано належної правової оцінки протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1   відеозапису з бодікамер, проігноровано неналежність доказів,  і як наслідок прийнято рішення без належного встановлення фактичних обставин справи та доведеності вини ОСОБА_1   у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 251, п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, законодавець покладає обов`язок щодо збирання доказів на посадових осіб Національної поліції, то апеляційний суд обмежений тільки тими доказами, що безпосередньо містяться в справі, яких на думку суду є недостатньо для притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Районний, апеляційний суд не можуть перебирати на себе обов`язок поліції передбачений ст. 251 КУпАП щодо збирання доказів винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що також узгоджується із рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Карелін проти Російської Федерації» від 20 вересня 2016 року, висновки якого є обов`язковими до застосування при розгляді справ судами.
Наведені вище обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки неправильне та неточне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення унеможливлює визнання судом належними та допустимими здобутих по справі доказів в розумінні вимог ст. 251 КУпАП.
Вищевказані порушення, суд першої інстанції залишив поза увагою, чим не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП за змістом яких орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, не перевірив чи виконано поліцейськими вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП, передчасно постановив рішення про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції не виконано вимоги ст.245 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню, а справа закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного, керуючись ч.2 ст.62 Конституції України, ст.ст.245, 247, 251, 252, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 червня 2020 року задовольнити частково.
Постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 червня 2020 року, щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького 
апеляційного суду         /підпис/                О.М. Струбіцька 

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя - доповідач  _________________   Струбіцька О.М.
(посада)                          (М.П., підпис)                      (ПІБ)
       
28.07.2020 року
(дата засвідчення копії)