Дата документу  Справа № 310/1767/20 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №310/1767/20                                                Головуючий в 1 інст. Морока С.М.
Провадження №33/807/439/20                                                Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року                                                 місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , представника - адвоката Хіжнякова І.В., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами  ОСОБА_1 , представника - адвоката Хіжнякова І.В. на постанову  Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 4 червня 2020 року, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 09.03.2020 о 09 год. 16 хв. в м. Бердянськ по вул. Промислова біля будинку №2 «ц», ОСОБА_2 керував автомобілем БМВ 515, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з наявними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці не реагують на світло, тремтіння рук), від проходження огляду для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився і присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції   ОСОБА_2 та його представник адвокат Хіжняков І.В., звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами.
Адвокат Хіжняков І.В., посилаючись на Конституцію України, КУпАП та рішення Європейського суду вважає, що постанова суду необґрунтована, невмотивована, незаконна, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з наступним. Так,  ОСОБА_2 було незаконно зупинено, при складанні протоколу йому не були роз`яснені його права, в порушення ч. 2 ст.266 КУпАП працівник поліції не запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на місці зупинки, що також вбачається із пояснень свідків. Крім того, ОСОБА_2 самостійно звернувся до медичного закладу та висновком лікаря було підтверджено відсутність у останнього будь-яких ознак наркотичного, алкогольного сп`яніння. Звертає увагу, що судом не було встановлено час скоєння ОСОБА_2 правопорушення та не допитано лікарів-наркологів. Вважає, що ОСОБА_2 діяв у стані крайньої необхідності, оскільки він їхав до лікарні з хворою дитиною. Просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КупАп за відсутністю в діях  ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

       В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння на місці, через хворобу дитини поспішав до лікарні. Суд першої інстанції не прийняв до уваги висновок лікаря щодо відсутності у нього будь-яких ознак наркотичного, алкогольного сп`яніння.Крім того, судом не було допитано свідків події та працівників поліції. Інші доводи апеляційної скарги  ОСОБА_2  ідентичні доводам апеляційної скарги його представника - адвоката Хіжнякова І.В.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши  ОСОБА_2  та адвоката Хіжнякова І.В. на підтримку доводів та вимог апеляції, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

       Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2  ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2  у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 063419 від 09 березня 2020 року (а.с. 3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  від 09.03.2020 року, які були присутні під час відмови водія пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 6,7), поясненнями водія  ОСОБА_2  (а.с. 4), даними відеофіксації події. 

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_2  у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Посилання щодо не роз`яснення процесуальних прав  ОСОБА_2   спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого останньому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується особистим підписом в протоколі та його письмовими поясненнями (а.с. 4). 

Доводи апеляції щодо порушення порядку огляду на стан сп`яніння, оскільки не запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на місці зупинки не можна взяти до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.12 згаданої вище Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.7 розділу 3 зазначеної Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу є обов`язкове, і саме тому,  ОСОБА_2  поліцейські пропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, що відповідає вимогам цієї Інструкції, однак  ОСОБА_2 відмовився від проходження такого огляду.

       Крім того, відмова ОСОБА_2 від проходження медичного огляду також зафіксована у його власних письмових поясненнях, в яких він акцентував, що через хворобу дитини поспішав до лікарні (а.с.4).

       Між тим, перевіряючи зазначені твердження, апеляційний суд виходить з наступного.

Так, протокол відносно ОСОБА_2 було складено об 09-45 год., а згідно довідки лікарні (а.с. 24) дитина перебувала на огляді з 10-00 год., що з урахуванням часу переміщення ОСОБА_2 додому, а звідти до лікарні є сумнівним. Окрім того, надані докази не підтверджують факт безпосередньої участі ОСОБА_2 у доставці дитини до лікарні.

Посилання, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки перебував у стані крайньої необхідності неспроможні, що також додатково підтверджується відеозаписом події, на якому не вбачається, що ОСОБА_2 квапиться чи у будь-який спосіб висловлює хвилювання з зазначеного ним приводу.

Суд не вбачає жодних об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_2 перебував у стані крайньої необхідності, оскільки відсутні відомості щодо небезпеки, яка безпосередньо загрожувала самому ОСОБА_2 чи іншій особі і що лише таким способом можливо уникнути цієї небезпеки. Такі доводи ОСОБА_2 слід визнати надуманими.

Аналізуючи інший довід апеляції варто зазначити, що послідуюче проходження медичного огляду в КНП «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, в даному випадку за наявності інших обставин, не виключає в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Наданий апелянтом висновок про проходження за власною ініціативою медичного огляду не можна взяти до уваги і з підстав, передбачених ст. 266 КУпАП, оскільки огляд проведений поза межами встановленого ч.4 ст. 266 КУпАП терміну вважається недійсним.

Посилання в апеляції, що судом не було встановлено часу скоєння ОСОБА_2 правопорушення та не допитано лікарів-наркологів не ґрунтуються на змісті постанови, а стосовно допиту свідків, то ні  ОСОБА_2 ні його захисником відповідних клопотань не заявлялось. 
Вирішуючи клопотання  ОСОБА_2 та його представника про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.
До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння було виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Виходячи із цих положень, до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили правопорушення у виді, зокрема відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння має бути застосований закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.
Особи, які до 01 липня 2020 року вчинили правопорушення у виді відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за ст. 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками. Так, на відміну від ст. 130 КУпАП у редакції від 07 липня 2016 року, згідно з якою за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, каралось штрафом у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, санкція ст. 286-1 КК передбачає покарання у виді штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Таким чином, підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП відсутня. Згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння була не скасована, а навпаки посилена.
Інших доводів апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника - адвоката Хіжнякова І.В. не містить.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційні скарги ОСОБА_1 та адвоката Хіжнякова І.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 4 червня 2020 року, якою  ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник