Номер провадження: 33/813/812/20
Номер справи місцевого суду: 522/7069/20 
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2020 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/7069/20

Номер провадження: 33/813/812/20

Одеський апеляційний суд у складі:
- головуючого судді - Заїкіна А.П.,
- за участі секретаря судового засідання - Бикової К.А.,

особи, які прийняли участь у судовому засіданні:
- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
- захисник - адвокат Ксенофонтова Ганна Ігорівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Хажинського Руслана Михайловича - захисника ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, 
встановив:

Вищезазначеною постановою суду ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 6 (шість) місяців. Стягнуто зі ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 26.04.2020 року о 17 год. 57 хв. у м. Одеса по вул. Рішельєвська, перехрестя вул. Мала Арнаутська, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ111740-114-30 державний номер НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Renault Megane державний номер НОМЕР_2 , який рухався на дозволений зелений сигнал світлофору. В результаті ДТП транспортні засоби отримали пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.8.7.3 е ПДР.
За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно водія ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 084774 від 26.04.2020 року за ст. 124 КУпАП України.
Дослідивши надані матеріали справи про адміністративне правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення, схему дорожньо-транспортної пригоди від 26.04.2020 року та письмові пояснення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість водія  ОСОБА_1 у порушені ним правил дорожнього руху України, внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження, оскільки ОСОБА_1 здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, що є грубим порушенням ПДР та містить велику суспільну небезпеку.
Отже, беручи до уваги обставини ДТП та наслідки, які були спричинені внаслідок порушення «Правил дорожнього руху України», суд першої інстанції вважав, що необхідним і достатнім стягненням для правопорушника є накладення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк шість місяців.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову змінити в частині накладення стягнення, а саме з адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців на накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. 
Апеляційна скарга обґрунтована, тим що суд першої інстанції при розгляді вказаної справи формально підійшов до її розгляду. В судовому засіданні ОСОБА_1 не зміг надати пояснення. Та судом не було враховано, що ОСОБА_1 визнав свою вину та відшкодував збитки потерпілому.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 , його захисник - адвокат Ксенофонтова Г.І., підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
Потерпілий - ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, сповіщений належним чином. Заяв, клопотань не надав.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.
Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення.
Зокрема, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, підтверджується письмовими доказами, а саме даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 2), схемою місця ДТП (а. с.3, зворотна сторона), письмовими поясненнями водія  ОСОБА_1 (а. с. 4), письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а. с. 5). Всі ці докази в сукупності допустимі, належні і достовірні, не мають суперечностей і доповнюють один одного. Тому вони кладуться в основу висновку про винуватість у ДТП саме водія  ОСОБА_1 ..
Між тим апеляційний суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог закону, що потягло за собою необґрунтоване призначення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів.
Відповідно до положень ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02.11.2004 р. "Трегубенко проти України").
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Зі змісту мотивувальної частини постанови не вбачається, що суд першої інстанції при накладенні стягнення врахував, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майнове становище та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
При цьому оскаржена постанова не містить посилань судді на фактичні обставини, зокрема суддею не був встановлений майновий та сімейний стан правопорушника, в оскарженій постанові не зазначено, яким чином це було враховано, та які обставини підтверджують вказані твердження.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що дослідження особи правопорушника відбулося лише формально, суддя при ухваленні рішення невмотивовано обрав вид стягнення, який передбачає позбавлення права керувати транспортними засобами.
Санкція ст. 124 КУпАП передбачає два альтернативних види адміністративних стягнень штраф та позбавлення права керувати транспортними засобами.
У випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови повинен мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.
Адміністративне правопорушення (проступок) - протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на охоронювані законом суспільні відносини і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення характеризується низкою ознак: дія або бездіяльність, тобто діяння; діяння суспільно небезпечне; діяння протиправне; діяння винне; діяння каране.
При вирішенні питання про адміністративне стягнення, яке слід обрати ОСОБА_1 апеляційний суд враховує: відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення; до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 притягується вперше; визнання вини ОСОБА_1 ; відсутність тяжких наслідків вказаного адміністративного правопорушення; відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_2 . Також апеляційний суд враховує, що вказані дії  ОСОБА_1  не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. 
За наявності таких обставин, позбавлення ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами, на думку апеляційного суду, не можна визнати обґрунтованим.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що є підстави для призначення ОСОБА_1 менш суворого адміністративного стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу.
Згідно зі ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити оскаржувану постанову.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді підлягає зміні в частині призначення адміністративного стягнення, з призначенням ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.
Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 252, 280, 284, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Хажинського Руслана Михайловича - захисника ОСОБА_1 - задовольнити. 
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, - змінити в частині застосованого до ОСОБА_1 адміністративного стягнення.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 340 (триста сорок) грн. 00 коп..
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду:                         А.П. Заїкін