ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/3102/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року (суддя суду 1 інстанції Жук Р.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу  та зобов`язання певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 29.10.2019 № 11-6577/14-19-СГ;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Новоселівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області за межами населених пунктів за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 3520383700:02:000:9027 відповідно до графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги  у повному обсязі.
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неприбуття суду не повідомлені.
Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, 
правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 через уповноваженого представника звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства в межах Новоселівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області за межами населених пунктів за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 3520383700:02:000:9027 відповідно до графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. (а.с.14-18)
До вищевказаної заяви додано: графічні матеріали на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копія документу, що посвідчує особу; копія документу про присвоєння ідентифікаційного коду; копія посвідчення учасника бойових дій та довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції; нотаріально засвідчена копія довіреності; копія документу про посвідчення особи представника, копія документу про присвоєння ідентифікаційного номера представника, копія державного акту на право постійного користування землею серії КР №00285, виданого 11.10.2001 року ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 . 
Відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії КР 00285 від 31.10.2001 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею №297, виданого на підставі рішення Олександрійської районної Ради народних депутатів Олександрійського району Кіровоградської області від 31.01.2001 року №236, ОСОБА_2 , землю надано у постійне користування площею 50,00 га, яка розташована на території Комінтернівської сільської ради Кіровоградської області, земельна ділянка надана для ведення сільського (фермерського) господарства. (а.с.21)
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-6577/14-19-СГ від 29 жовтня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новоселівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства з таких підстав: відповідно до наявної у Головному управлінні інформації, земельна ділянка, зображена на доданих графічних матеріалах, перебуває у користуванні іншої особи та відсутні відомості про припинення права користування даною земельною ділянкою (статті 116, 126 Земельного кодексу України, стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). (а.с.19)
Вважаючи наказ протиправним, таким, що порушує права позивача та прийнятий з порушенням діючого законодавства, ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом.
Судом встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 3520383700:02:000:9027, згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії КР 00285 від 11.10.2001 передана у постійне користування ОСОБА_2 для ведення особистого фермерського господарства, що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.  
Згідно з витягом з ЄДРПОУ ОСОБА_2 у 2001 році було зареєстровано ФГ «Надежда».
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого міститься в матеріалах справи. (а.с. 20)
Позивач посилається на те, що право постійного користування земельної ділянкою з кадастровим номером 3520383700:02:000:9027 припинилося 27.09.2017 зі смертю ОСОБА_2 , якій належало таке право та яке не входить до складу спадщини, а тому така земельна ділянка не перебуває ані у власності, ані у користуванні юридичних чи фізичних осіб, що свідчить про відсутність підстав для відмови позивачеві у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що після створення ОСОБА_2 фермерського господарства надана їй, як голові фермерського господарства, земельна ділянка перейшла до фермерського господарства, як до юридичної особи. У правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична зміна власника земельної ділянки та обов`язки землекористувача перейшли до ФГ «Надежда» з дня його державної реєстрації. 
Відповідно до висновків суду першої інстанції, ФГ «Надежда» не втратило права користування земельною ділянкою зі смертю ОСОБА_2 , оскільки набуло такого права з часу його створення.
Разом з тим, суд першої інстанції вийшов за межі компетенції адміністративних судів, оскільки фактично визначив власника (користувача) спірної земельної ділянки, такий висновок суду першої інстанції стосуються права цивільного окремих осіб, тоді як ознакою справи адміністративної юрисдикції є вирішення спору у сфері публічних правовідносин. 
Об`єктом дослідження даної адміністративної справи є правомірність та обґрунтованість наказу  Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» №11-6577/14-19-СГ від 29.10.2019. (а.с. 19)
Згідно з статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності, 
Право власності на землю набувається та реалізується громадянами, юридичними особами та державою на підставі Конституції України, Земельного Кодексу України  (далі – ЗК України), а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Відповідно до положень ст.ст. 116,118 ЗК України правовою підставою набуття права власності та права користування на землю рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Пунктом “в” частини 3 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.
Положеннями частини 6 ст. 118 цього ж Кодексу передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Частиною 7 статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Аналіз положень ч. 7 ст. 118 ЗК України дає можливість зробити висновок про те, що існують два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу,  який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:
а) надати дозвіл;
б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.
і перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, визначений ч. 7 ст. 118 ЗК України є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Отже, приймаючи до уваги, що об`єктом дослідження у цій  адміністративній справі є встановлення правомірності (обгрунтованості) або неправомірності (не обґрунтованості) наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-6577/14-19-СГ від 29.10.2019,  у даному випадку необхідно виходити з положень ст. 116 ЗК України якою визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Матеріалами справи підтверджується, що на момент подання відповідної заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Новоселівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області за межами населених пунктів за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 3520383700:02:000:9027, ділянка перебувала у постійному користуванні іншої особи, про що свідчить інформація з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.
При цьому матеріали справи не містять доказів припинення права власності/користування вказаною земельною ділянкою, що свідчить про обґрунтованість висновків відповідача щодо неможливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 3520383700:02:000:9027 та, як наслідок, правомірність оскаржуваного наказу.
Щодо доводів апелянта про те, що земельна ділянка з кадастровим номером 3520383700:02:000:9027 вибула з постійного користування ОСОБА_2 внаслідок її смерті, а тому земельна ділянка є вільною, суд апеляційної інстанції зазначає, що відомості щодо припинення речового права на вказану земельну ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не внесені. При цьому ані органи Держгеокадастру, ані адміністративні суди не наділені повноваженнями встановлювати належного землекористувача земельної ділянки внаслідок смерті особи, за якою така земельна ділянка зареєстрована.
Враховуючи встановлені у справі обставини у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції аналізуючи під час розгляду цієї справи обставини переходу права користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3520383700:02:000:9027 від фізичної особи ОСОБА_2 до юридичної особи ФГ «Надежда», та надання їм певної оцінки,  вийшов за межі спірних правовідносин та за межі компетенції адміністративних судів, що призвело до відмови позивачу у задоволенні адміністративного позову з невірних мотивів та підстав для відмови у задоволенні позову, що є підставою для скасування такого рішення суду. 
За приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Керуючись статтями  310,  315,  317,  321, 322   КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року – скасувати
У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко