ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 р.	Справа № 440/2523/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 року (головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава) по справі № 440/2523/20
за позовом      ОСОБА_1  
до   Зіньківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми)               
про визнання незаконною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
13.05.2020 ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати незаконною та скасувати постанову Зіньківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) про відкриття виконавчого провадження №АСВП 59287856 зі стягнення виконавчого збору від 10.06.2019 по виконавчому провадженню №АСВП39403174. 
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 позов залишено без розгляду.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не врахування, що позивач є юридично необізнаною особою, адвокат позивача отримав копію оскаржуваної постанови лише в 2020 році, крім того у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду зробила остаточний висновок лише 11.03.2020, на підставі якого й було подано даний позов до суду, а також важливість даної  справи для позивача.
Зіньківський районний відділ державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) (далі - відповідач) не надав відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що в позовній заяві   ОСОБА_1 просила, крім іншого, поновити строк звернення до суду, який пропущено з поважних причин, а саме не отримання представником позивача станом на 13.05.2020 оскаржуваної постанови відповідача.
Ухвалою суду від 25.05.2020 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з даним позовом відмовлено; позовну заяву залишено без руху; позивачеві вказано на необхідність усунути недоліки протягом семи днів з дня вручення ухвали шляхом надання до суду документа про сплату судового збору в розмірі 840,80 грн або документів, які підтверджують наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону.
Підставою для відмови у задоволення клопотання про поновлення строку судом зазначено  не пропущення позивачем десятиденного строку звернення до суду у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження направлення  та отримання позивачем копії оскаржуваної постанови.
Ухвалою суду від 09.06.2020  провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 відкрито у  спрощеному провадженні, витребувано від відповідача засвідчені належним чином копії всіх матеріалів виконавчого провадження №59287856, а також письмові пояснення (з підтверджуючими документами) щодо дати направлення позивачу копії оскаржуваної постанови та отримання її останньою.     
15.06.2020 на виконання вимог суду відповідачем надано матеріали виконавчого провадження №59287856 та докази направлення боржнику оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, з яких вбачається, що копію оскаржуваної постанови позивач отримала 12.06.2019.  
Ухвалою суду від 18.06.2020 позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви до 22.06.2020 включно, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, із обґрунтовані підстав для його поновлення , виходячи з отримання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження № 59287856 від 10.06.2019 саме 12.06.2019.   
22.06.2020 представником позивача надано до суду заяву про поновлення строку для звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що ОСОБА_1 не має юридичної освіти, не має процесуального досвіду документообігу, в тому числі і досвіду вивчення процесуальних строків звернення до суду. Ймовірно, отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 , не розуміючи змісту цього документу, не вчинила передбачених процесуальних дій. Питання про оскарження постанови постало лише тоді, коли позивач зрозуміла, що з її пенсії утримуються грошові кошти, що й слугувало підставою для звернення до адвоката за правовою допомогою. При цьому, істотною підставою, яка слугувала не вчиненню дій по оскарженню було укладення між позивачем, ОСОБА_2 , ТОВ "ФК "ПОЛІС" додаткової угоди, за якою дія договору поруки припинена. Отже, оскільки ОСОБА_1 не є боржником та не має жодних зобов`язань перед ТОВ "ФК "ПОЛІС", виконавче провадження №39403174 було завершене за заявою вказаного товариства про повернення виконавчого листа. Тобто, для ОСОБА_1 всі дії щодо стягнення з неї будь-яких коштів, як вважає остання, припинилися. Однак, в подальшому, 10.06.2019 було винесено спірну постанову. Представником позивача оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження №АСВП59287856 зі стягнення виконавчого збору від 10.06.20219 отримано лише після направлення адвокатського запиту, при цьому, про відкриття вказаного виконавчого провадження адвокату стало відомо 10.03.2020 з реєстру виконавчих проваджень. Саме адвокатом позивача встановлено, що вказане виконавче провадження відкрите без достатніх правових підстав, оскільки виконавчий збір, який бажає отримати Зіньківський районний відділ державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) стягується зі ОСОБА_1 безпідставно, це було встановлено вже після отримання всіх матеріалів виконавчого провадження.   
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 позовну заяву залишено без розгляду.
Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що  провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 КАС України , і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом, зокрема позивачем пропущено визначений законом строк звернення до суду, а надана заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду не містить поважних обставин його пропуску.
Колегія суддів вважає погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлені статтею 287 КАС України.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 287 КАС України  позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів
Згідно ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені ст. 123 КАС України, відповідно до якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.
Відповідно до ч.6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Отже, у разі виявлення недоліків позовної заяви після відкриття провадження по справі судом надається строк для їх усунення.
Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Згідно ч.ч. 14, 15 ст. 171 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Судовим розглядом встановлено, що позивачем оскаржується постанова державного виконавця від 10.06.2019, копію якої отримано нею 12.06.2019, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення (а.с. 58), до суду з даним позовом ОСОБА_1 звернулася лише 13.05.2020.
Судом першої інстанції, після відкриття провадження по справі, надавався позивачу строк для усунення  недоліків шляхом подання клопотання про поновлення строку звернення до суду.
На виконання вимог суду позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що позивач є юридично необізнаною особою, копію оскаржуваної постанови отримано її адвокатом лише в 2020 році.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені позивачем обставини не є поважними причинами пропуску строку, оскільки достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення до суду  позивач не надав та не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню  позову про оскарження постанови державного виконавця у встановлений законом строк, а посилання позивача на те, що він не реалізував своє право через свою правову необізнаність, не дає правових підстав для визначення додаткового строку для вчинення вказаних дій.
Доводи апелянта щодо отримання оскаржуваної постанови державного виконавця представником позивача лише в 2020, колегія суддів вважає такими, що не  свідчать про неможливість своєчасного звернення до суду позивача.
Обставин, які б унеможливлювали  звернення позивача до суду  та за правовою допомогою, одразу після отримання постанови, не наведено, доказів на підтвердження неможливості звернення до суду з червня 2019 р. по 2020 р. не надано, як і не не надано доказів, які б свідчили, коли саме позивачем укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Авіловою О. М. 
Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність існування об`єктивних обставин, які обумовили неможливість звернення позивача до суду з даною заявою протягом  десятиденного строку, зокрема у зв`язку з юридичною необізнаністю позивача, неможливістю своєчасного звернення за правовою допомогою.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, що викладена в ухвалі від 30 серпня 2006 року по справі "Каменівська проти України" Заява № 18941/04, у якій Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. v. France, рішення від 29 липня 1998 року, п. 37).
У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Отже, строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії.
Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.
Доводи апелянта про те, що у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду зробила остаточний висновок лише 11.03.2020, на підставі якого й було подано даний позов до суду, а також важливість даної  справи для позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають йому вчасно реалізувати своє право на судовий захист.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що обставини пропуску позивачем строку звернення до суду належним чином оцінені судом першої інстанції та правильно визнані неповажними, оскільки вони не відповідають вказаним вище критеріям в їх сукупності. Перелічені позивачем обставини, носять виключно суб`єктивний характер, не є непереборними та пов`язані з поведінкою позивача у спірних правовідносинах.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заяви позивача про поновлення строку для звернення до суду та наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вищенаведеним, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 року по справі № 440/2523/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій