ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2020 року                                                                                  Справа № 906/542/16 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М. ,  суддя Юрчук М.І. 

секретар судового засідання Новосельська О. 
за участю представників сторін:
позивача: представник не з`явився  
АТ КБ "Приватбанк" представник не з`явився
ліквідатор арбітражний керуючий Черниш О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Житомирської області, постановлену 28.04.2020 за заявою АТ КБ "Приватбанк" б/н від 03.07.2019 про визнання грошових вимог у розмірі 43863,74 грн, у  справі № 906/542/16
за заявою: Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "КАІС" (м. Харків)
до боржника: Селянського (фермерського) господарства "Йосипівське"  (с. Йосипівка, Малинський район, Житомирська область)
про банкрутство

У провадженні Господарського суду Житомирської області на стадії ліквідаційної процедури знаходиться справа № 906/542/16 про банкрутство Селянського (фермерського) господарства «Йосипівське».
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.04.2020 у справі № 906/542/16,  задоволено частково заяву АТ КБ «Приватбанк» б/н від 03.07.2019 про визнання грошових вимог до боржника на суму 26 135,68 грн. В іншій частині вимог відмовлено.
Визнано грошові вимоги АТ КБ «Приватбанк» до боржника на суму 26 135,68 грн, які  віднесено до шостої черги та 3 842,00 грн витрат із сплати судового збору, які віднесено до першої черги.
Вказану ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що сума 6 700,00 грн заборгованості за кредитом, 1   808,98 грн боргу по комісії за користування кредитом, 1   827,00 грн судового збору заявлена правомірно, адже підтверджена рішенням суду від 23.06.2015 у справі № 906/719/15 та не заперечується боржником.
Разом з тим, місцевий господарський суд встановивши, що з 07.07.2016 діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, який виключає застосування фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань боржника, при цьому, згідно п. 3.2.1.5.4 Умов (Договір банківського обслуговування від 12.05.2011), нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано Клієнтом. За наведеного, беручи до уваги заборгованість боржника, що встановлена судовим рішення Господарського суду Житомирської області від 23.06.2015 у справі № 906/719/15, на думку господарського суду правомірним є нарахування процентів за користування кредитом за період з 13.05.2011 по 07.07.2016 на суму 10   841,57 грн, відповідно пені у розмірі 4   958,13 грн за несвоєчасне виконання зобов`язань боржника за Договором. 
АТ КБ «Приватбанк», не погоджуючись з постановленою ухвалою, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 28.04.2020 у справі № 906/542/16 в частині невизнання вимог і прийняти нове рішення, яким визнати і включити до реєстру вимог кредиторів банкрута грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до боржника Селянського (фермерського) господарства «Йосипівське» у розмірі 43 863,74 грн, які складаються з 6700,00 грн заборгованості за кредитом, 22 929,63 грн заборгованості по процентам, 10 598,13 грн пені, 1 808,98 грн заборгованості з комісії, 1827 грн судового збору.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказує наступне:
- до 14.05.2019 (дата з якої визнано боржника банкрутом) є правомірним нарахування відсотків за зобов`язаннями боржника у сумі 22   929,63 грн. Тоді, як відсотки за кредитним договором не є фінансовими санкціями, відносяться до основного зобов`язання, а отже застосування мораторію до нарахування відсотків є неправомірним, відтак, заявлені АТ КБ «Приватбанк» вимоги відхилені судом безпідставно;
- пеня, нарахована АТ КБ «Приватбанк» після червня 2015, тобто після прийняття судового рішення у справі № 906/719/15 по 07.07.2016 (дату порушення провадження по справі про банкрутство) правомірно та з додержанням строків позовної давності. Тому, у зв`язку з порушенням зобов`язань за Договором банківського обслуговування від 12.05.2011 Боржник станом на дату 07.07.2016 (дату порушення провадження по справі про банкрутство) має заборгованість по пені в сумі 10   598,13 грн.
Таким чином, на думку скаржника, наявні усі правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду від 28.04.2020 у справі № 906/542/16, оскільки судом першої інстанції при її прийнятті були неправильно застосовані норми ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, а також порушені норми процесуального права, зокрема ст. 75 ГПК України.  
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 (головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Павлюк І.Ю.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Господарського суду Житомирської області (визнання грошових вимог) від 28.04.2020 у справі № 906/542/16,  призначено справу до розгляду на 05.08.2020 об 11:00 год. 
28.07.2020 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від ліквідатора СФГ «Йосипівське» Черниша Олександра Миколайовича надійшла заява про участь в судовому засіданні по справі № 906/542/16, призначеному на 05.08.2020 о 11:00 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи «EаsyCon».
Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.08.2020 № 01-04/270 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді - члена колегії Павлюк І.Ю. та відповідно до статті 32 ГПК України, ст. 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі № 906/542/16.
          Повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями, протокол від 03.08.2020, визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., судді Тимошенко О.М., Юрчук М.І.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.08.2020 прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Господарського суду Житомирської області (визнання грошових вимог) від 28.04.2020 у справі № 906/542/16 до свого провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., судді Тимошенко О.М., Юрчук М.І.; судове засідання у справі № 906/542/16, призначено провести за участю ліквідатора СФГ «Йосипівське» Черниша Олександра Миколайовича, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon», з використанням власних технічних засобів.
В судовому засіданні 05.08.2020, ліквідатор СФГ «Йосипівське» Черниш О.М. заперечив щодо доводів та вимоги апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу суду від 28.04.2020 залишити без змін.
АТ КБ «Приватбанк» явку повноважного представника в призначене судове засідання не забезпечило, про причини неявки суд не повідомило, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлено належним чином.
Відповідно до ч.12   ст.270 ГПК України,   неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що ухвалою суду від 07.07.2020 явка представників сторін в судове засідання 05.08.2020 обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника АТ КБ «Приватбанк», оскільки його не явка не перешкоджає перегляду справи.
Відповідно до ч.1, 4 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши пояснення ліквідатора боржника, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд 
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 07.07.2016 порушено провадження у справі № 906/542/16 про банкрутство Селянського (фермерського) господарства «Йосипівське»; визнано вимоги ініціюючого кредитора Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» до Селянського (фермерського) господарства «Йосипівське» на суму 762953,20 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника на строк 115 календарних днів до 30.10.2016 включно; призначено розпорядником майна боржника Селянського (фермерського) господарства «Йосипівське» (ідентифікаційний код 32550245): Черниша Олександра Миколайовича .
07.07.2016 з метою виявлення усіх кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника  на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство Селянського (фермерського) господарства «Йосипівське».
Постановою Господарського суду Житомирської області від 14.05.2019 у справі № 906/542/16 Селянське (фермерське) господарство «Йосипівське» визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців до 14.05.2020 включно; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Черниша Олександра Миколайовича. 
08.07.2019 АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Господарського суду Житомирської області із заявою б/н від 03.07.2019 про визнання грошових вимог до боржника у сумі 43863,74 грн.
Заяву із грошовими вимогами до боржника АТ КБ «Приватбанк» обґрунтовує невиконанням СФГ «Йосипівське» заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитки печатки (договору банківського обслуговування) від 12.05.2011, з посиланням, зокрема, на рішення Господарського суду Житомирської області від 23.06.2015 у справі № 906/719/15, за яким було також стягнуто із боржника на користь банку 6700,00 грн основного боргу за договором, 7457,10 грн боргу по процентах за користування кредитом, 4958,13 грн пені, 1808,98 грн боргу по комісії за користування кредитом та 1827 грн судового збору.   
На підтвердження заявлених вимог до боржника, заявником до заяви додано: копію заяви № б/н на відкриття банківського рахунку; копію витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг»; копію Тарифів Банку (витяг); копію довідки про розміри встановлених кредитних лімітів; розрахунки заборгованості; копію рішення Господарського суду Житомирської області від 23.06.2015 по справі № 906/719/15; копію статуту Банка /т.14 а.с. 31-80/.
28.04.2020 Господарським судом Житомирської області за наслідками розгляду заяви АТ КБ «Приватбанк» з кредиторськими вимогами до боржника у справі № 906/542/16 постановлено оскаржувану ухвалу.
Розглянувши матеріали справи,   апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржувану ухвалу змінити в частині суми грошових коштів, віднесених до шостої черги виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1, 3   ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до   Конституції України, цього   Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право»,   Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. 6   ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених   Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
21.10.2019 вступив в дію   Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018  № 2597-VIII.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу, з дня введення в дію цього   Кодексу   визнано таким, що втратив чинність, зокрема,   Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Частина 1   ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства   передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Відповідно до   ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до   Податкового кодексу України   здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Частиною 1   ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства   передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Приписами ч.4   ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства   унормовано, що для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. 
Разом з тим на момент звернення із заявою до суду діяв Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції з 19.01.2013.
Таким чином, враховуючи, що грошові вимоги заявника за Договором банківського обслуговування та судовим рішенням у справі № 906/719/15 виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство боржника (ухвала суду від 07.07.2016), місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені вимоги АТ КБ «Приватбанк» є конкурсними і мали бути заявлені у строк, визначений ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у процедурі розпорядження майном.  
З поданої АТ КБ «Приватбанк» заяви про визнання грошових вимог (б/н від 03.07.2019) вбачається, що 12.05.2011 Селянським (фермерським) господарством «Йосипівське»  підписано Заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитки печатки, згідно якої відповідач погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг», тарифами банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із цією заявою про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитки печатки складають Договір банківського обслуговування від 12.05.2011.
Цим підписом відповідач приєднався і зобов`язався виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах позивача - договорі банківського обслуговування.
Відповідно до умов зазначеного договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок № 26002060758707 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт банк, Інтернет клієнт банк, sms повідомлення або інших), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг» (далі-Умов).
Згідно з пп.3.2.1.1.16 Умов, при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/ інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.
Відповідно до пп.3.2.1.1.1 Умов, кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - Кредит) надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту (далі - Ліміт). Техніко-економічне обгрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт банк, інтернет клієнт банк, sms повідомлення або інших).
Згідно з пп.3.2.1.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.
Відповідно до пп.3.2.1.1.8 Умов, проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з     моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - далі «Угода»).
Згідно з пп.3.2.1.1.6 Умов, ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт банк, інтернет клієнт банк, sms повідомлення або інших).
Відповідно до пп.3.2.1.6.1 Умов, обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку Клієнта, набирає чинності з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором.
Відповідно до пп.3.2.1.4.1 Умов, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).
Згідно з пп.3.2.1.4.1.1 Умов, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25 -го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1 -го до 20 -го (включно) числа поточного місяця або до 25 -го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21- го до кінцевого числа поточного місяця (далі - «період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню»), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі, 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.
У випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, на протязі 90 днів* з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, Клієнт сплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36 (тридцять шість) % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню (пп.3.2.1.4.1.2 Умов).
Відповідно до пп.3.2.1.4.1.3 Умов, у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів* з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91 -го* дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними.
Підпунктом 3.2.1.4.1.3 Умов передбачено, що при порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 (п`ятдесят шість) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. 
Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов`язань.
Під «непогашенням кредиту» мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (пп.3.2.1.4.1.4 Умов).
Згідно з пп.3.2.1.4.9 Умов, розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.
Відповідно до пп.3.2.1.2.3.4 Умов, Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування, вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.
Відповідно до пп.3.2.1.5.1 вказаних Умов, при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пп.3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених пп.3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченої пп.3.2.1.2.2.5, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6     Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в пп.3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.
Згідно з пп.3.2.1.5.4 Умов, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбаченої пп.3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано Клієнтом.
Дослідженням долучених до заяви доказів судом встановлено, що рішенням Господарського суду Житомирської області від 23.06.2015 у справі № 906/719/15 було стягнуто з Селянського (фермерського) господарства «Йосипівське», ідентифікаційний код 32550245 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», ідентифікаційний код 14360570 - 6700,00 грн боргу згідно з заявою про відкриття поточного рахунку від 12.05.2011, 7457,10 грн боргу по процентах за користування кредитом, 4958,13 грн пені, 1808,98 грн боргу по комісії за користування кредитом та 1827,00 грн судового збору.
Так, обставини невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, встановлені рішенням Господарського суду Житомирської області від 23.06.2015 у справі № 906/719/15  (між тими ж сторонами), не доказуються в силу положень ч. 4 ст.75 ГПК України.
В силу вимог    ст. 526 ЦК України,   зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього   кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України,   зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України,   за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ч.1 ст. 1049 ЦК України,   позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані його позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). 
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Враховуючи встановлені обставини та умови укладеного між сторонами Договору, місцевий господарський суд приймаючи оскаржувану ухвалу від 28.04.2020 року у справі № 906/542/16 дійшов висновку, що сума 6 700,00 грн заборгованості за кредитом, 1   808,98 грн боргу по комісії за користування кредитом, 1   827,00 грн судового збору заявлена правомірно, адже підтверджена рішенням суду від 23.06.2015 у справі № 906/719/15 та не заперечується боржником.
В цій частині ухвала суду сторонами не оскаржується.
Разом з тим, посилаючись на умови договору банківського обслуговування від 12.05.2011, окрім заборгованості за судовим рішення у справі № 906/719/15, позивачем (заявником) донараховано відповідачу 15 472,53 грн заборгованості по процентам за користування кредитом та 5   640 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, які останній фактично просить включити у загальну суму його вимог згідно поданої заяви до суду.
В свою чергу, суд першої інстанції встановивши, що з 07.07.2016 діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, який виключав застосування фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань боржника, а згідно з Умовами п. 3.2.1.5.4  (Договір банківського обслуговування від 12.05.2011), нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано Клієнтом, беручи до уваги заборгованість боржника, що встановлена рішення від 23.06.2015 у справі № 906/719/15, частково погодився із доводами позивача (заявника) та вважає, що правомірним є нарахування процентів за користування кредитом за період з 13.05.2011 по 07.07.2016 (дата порушення провадження у справі про банкрутство) на суму 10   841,57 грн та відповідно пені у розмірі 4   958,13 грн за несвоєчасне виконання зобов`язань боржника за Договором. 
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими твердженнями позивача та висновком суду, зважаючи на наступне. 
Як встановлено апеляційним судом позивач АТ КБ «Приватбанк» скористався своїм правом на звернення до суду з вимогою про повернення суми кредиту та відсотків за його користування разом із штрафними санкціями у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, що підтверджується   рішенням Господарського суду Житомирської області від 23.06.2015 у справі № 906/719/15.
В свою чергу, у постанові Верховного Суду по справі № 557/922/15-ц від 05.03.2018   викладено правовий висновок, що пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання.
Отже, позивач, пред`явивши позов до Господарського суду Житомирської області (рішення Господарського суду Житомирської області від 23.06.2015 у справі № 906/719/15)  про стягнення з відповідача заборгованості за договором банківського обслуговування № б/н від 12.05.2011 (заявки), фактично пред`явив вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за вказаним договором, в т.ч. сплату процентів за користування кредитом та пені, а тому відповідно до ч.2   ст.1050 ЦК України   в односторонньому порядку змінив строк виконання основного зобов`язання. 
Таким чином, після зміни строку виконання зобов`язань щодо погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, пені за несвоєчасне      виконання договірних зобов`язань, комісії за користування кредитом, оскільки нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії кредитного договору не передбачено.
З моменту ухвалення вказаного рішення, яким вирішено спір сторін щодо боргових зобов`язань відповідача, правовідносини сторін перейшли в іншу площину - виконання судового рішення. Ці правовідносини врегульовані спеціальним законом -   Законом України «Про виконавче провадження».
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 02.12.2015 (№ 6-1707цс15 та № 6-249цс15) та Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 у справі № 564/2199/15-ц, висновки якого щодо застосування норм права згідно зі   ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»   є обов`язковими для судів.
Статтею 1050 ЦК України   передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом ч.2   ст.625 ЦК України,   боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Колегія суддів вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконувалось, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, оскільки строк дії договору банківського обслуговування № б/н від 12.05.2011 змінився з дати пред`явлення вимоги відповідачу про погашення простроченої заборгованості.
У такому разі положення абз. 2 ч.1   ст.1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.
Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. В разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2   ст. 1050 ЦК України.
Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що вбачається в рішенні суду.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).
Місцевий господарський суд зазначеного не врахував, у зв`язку із чим припустився до помилкових висновків щодо часткового задоволення вимог заявника у вигляді процентів на суму 3384,47 грн донарахованих останнім після прийняття судового рішення у справі № 906/719/15, а також пені у розмірі 4958,13 грн у період з 23.05.2015 по 07.07.2016 (дата порушення провадження у справі про банкрутство).
Колегія суддів відзначає, що після ухвалення судового рішення по справі № 906/719/15 про стягнення суми боргу за кредитним договором з відповідача, позивач має право на отримання інфляційних втрат від суми боргу, вираженої в національній валюті, та на три проценти річних від простроченої суми боргу відповідно до положень   ст. 625 ЦК України.
Даний правовий висновок про застосування норм права, викладений також у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц, від 09 липня 2018 року у справі № 170/484/17, від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Аналізуючи зазначене, враховуючи факт невиконання боржником зобов`язань за договором банківського обслуговування від 12.05.2011, колегія суддів дійшла висновку про те, що правомірним задоволенням грошових вимог АТ КБ «Приватбанк» до боржника слід вважати на суму 22   751,21 грн, яка передбачена до стягнення за судовим рішенням Господарського суду Житомирської області від 23.06.2015 у справі № 906/719/15, та підлягає віднесенню до шостої черги, а також 3   842,00 грн витрат із сплати судового збору, які віднести до першої черги. 
Відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до п.2 ч.1   ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно з ч.1   ст.277 ГПК України,   підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Ухвала Господарського суду Житомирської області від 28.04.2020 у справі № 906/542/16 підлягає зміні в частині суми грошових вимог, віднесених до шостої черги у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушенням норм матеріального права.
Керуючись ст. 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд                   
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Житомирської області (визнання грошових вимог АТ КБ "Приватбанк") від 28.04.2020 у  справі № 906/542/16 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Господарського суду Житомирської області (визнання грошових вимог АТ КБ "Приватбанк") від 28.04.2020 у  справі № 906/542/16 змінити в частині суми грошових вимог, віднесених до шостої черги, виклавши резолютивну частину даної ухвали в такій редакції:
"1. Задоволити частково заяву АТ КБ "Приватбанк" б/н від 03.07.2019 про визнання грошових вимог до боржника  на суму 22 751,21 грн. В іншій частині вимог відмовити.
2. Визнати грошові вимоги АТ КБ "Приватбанк" до боржника на суму 22 751,21 грн, які  віднести до шостої черги, та 3842 грн витрат із сплати судового збору, які віднести до першої черги". 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу № 906/542/16 повернути  Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "07" серпня 2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Крейбух О.Г. 

Суддя                                                                                              Тимошенко О.М.  

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.