ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/20167/16
адміністративне провадження № К/9901/23467/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 826/20167/16
за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс»
до   Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича
треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецресурс-Інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «Конверсія»
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року (головуючий суддя Огурцов О. П.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду (колегія у складі: головуючого судді Ганечко О. М., суддів Коротких А. Ю., Федотова   І. В.) від 16 січня 2018 року
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» (далі - ТОВ «Купер Прайс») звернулося до Окружного адміністративного суду м.   Києва з позовом до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка І. І. (далі - Уповноважена особа), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецресурс-Інвест» (далі - ТОВ «Спецресурс-Інвест»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Конверсія» (далі - ТОВ «Конверсія»), в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи, оформлене у вигляді протоколу від 03 червня 2016 року № 14 засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, призначеної наказом від 11  квітня 2016 року № 42;
- визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи від 03 червня 2016  року, яким затверджено протокол від 03 червня 2016 року № 14 засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями;
- зобов`язати відповідача відновити становище, яке існувало до прийняття наказу від 03 червня 2016 року, яким затверджено протокол від 03 червня 2016 року № 14   засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями. 
2.   В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані рішення та наказ прийняті відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства та з перевищенням наданих повноважень.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 жовтня 2017   року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018 року позов задоволено частково. Визнано  протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи від 03 червня 2016   року    № 194/7, яким затверджено протокол від 03 червня 2016   року № 14 засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями в частині визнання нікчемними:
-  правочину переказу коштів в якості фінансової допомоги, здійснений банком 04  квітня 2016 року за договором фінансової допомоги №   04/01/1, укладеним між ТОВ «Конверсія» та ТОВ «Купер Прайс» з рахунку №   НОМЕР_4 ТОВ «Конверсія» на рахунок позивача №   НОМЕР_3 в сумі 34 919   000 грн;
- правочини щодо погашення заборгованості за кредитом ТОВ «Купер Прайс» з рахунку позивача №   НОМЕР_3, згідно з договором кредитної лінії від   21  грудня 2012 року №   32-10-12 на рахунки № НОМЕР_1 та №  НОМЕР_2 ТОВ «Купер Прайс» в сумі 31 027 776,16 грн;
- правочини щодо погашення нарахованих процентів ТОВ «Купер Прайс» з рахунку позивача №   НОМЕР_3, згідно з договором кредитної лінії від 21 грудня 2012  року №   32-10-12 на рахунок №   НОМЕР_5, в сумі 3 891 313,28 грн.
Зобов`язано Уповноважену особу відновити становище, яке існувало до прийняття наказу від 03 червня 2016 року № 194/7 відповідача, яким затверджено протокол від 03 червня 2016 року № 14 засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями. Присуджено з Уповноваженої особи на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2   756,00   грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
4. Приймаючи такі судові рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем не доведено обставин наявності достатніх і обґрунтованих підстав для визнання нікчемними правочину переказу коштів в якості фінансової допомоги, здійсненого банком 04 квітня 2016 року за договором фінансової допомоги в сумі 34  919   000 грн та правочинів щодо погашення заборгованості за кредитом позивача та щодо погашення нарахованих процентів в сумі 3   891   313,28   грн з підстав, встановлених п. 1, 7, 8 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». А тому, твердження про нікчемність такої операції безготівкового перерахування грошових коштів є безпідставним, а наказ відповідача від 03 червня 2016 року № 194/7, яким затверджено протокол від 03   червня 2016 року № 14 засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, в частині визнання нікчемними правочинів переказу коштів в якості фінансової допомоги, здійснений банком 04 квітня 2016   року на суму погашення заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками в загальній сумі 34 919   000 грн є протиправним.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5.   Не погоджуючись з такими рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, 15  лютого 2018 року Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Славкіна М. А. звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018   року, в якій просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.
6.   В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалені судові рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи. Так, судами не враховано, що у результаті здійснення спірних транзакцій ПАТ «КБ «Хрещатик» не отримав нових грошових коштів на погашення зобов`язань за кредитним договором, що є ознакою нікчемності, визначеною п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій надали неправильну оцінку фактичним обставинам справи, зазначивши, що спірні правочини не містять ознак нікчемності, оскільки такі транзакції (правочини): надають кредитору перевагу перед іншими кредиторами; внаслідок погашення кредиту за рахунок коштів юридичних осіб банк відмовився від власних майнових вимог до позичальника та іпотекодавця; банк уклав правочин з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
7.   Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15  лютого 2018 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Гімон М. М.,  судді: Мороз Л. Л., Бучик А. Ю., справу передано головуючому судді.
8. Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2018 року відкрито провадження за касаційною скаргою Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Славкіної М. А.
9. 18 травня 2018 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ТОВ «Купер Прайс», в якому останнє просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
10. У зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Гімона М. М. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року №   14), на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Стеценка С. Г., суддів: Стрелець Т. Г., Тацій Л. В.
11. Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2020 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і призначено такий в порядку письмового провадження з 29  липня 2020 року.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
12. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 21 грудня 2012 року між ПОТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «Купер Прайс» укладено договір кредитної лінії № 32-10-12  до якого укладено додаткові угоди, за яким банком надано позичальнику в порядку передбаченому договором кредит в формі кредитної лінії з відновленням ліміту в розмірі 24 750   000 грн терміном повернення по 22 грудня 2017  року.  
13. У забезпечення виконання кредитних зобов`язань ТОВ «Купер Прайс» перед ПАТ «КБ «Хрещатик» було укладено договори іпотеки:
- від 15 грудня 2011 року № 08-47/1-11/02, предметом іпотеки якого є нежитлові будинки: літра А, загальною площею 5 495,9 кв. м. та літера Г, загальною площею 423,4 кв. м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 20 заставною вартістю 209 263   000 грн;
- від 15 грудня 2011 року № 04-47/1-11/02 предметом іпотеки якого є земельна ділянка (цільове призначення: для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробничих будівель і споруд), загальною площею 2,0772 га, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 18,20 та належать ТОВ «Спецресурс -Інвест», заставною вартістю 176 732   000 грн;
- від 21 грудня 2012 року договір іпотеки № 18-47/1-12/1, предметом іпотеки якого є цілісний майновий комплекс загальною площею 3 722 кв. м., що розташований за адресою: м. Київ вул. Лаврська, 18, заставною вартістю 62 540   000 грн;
14. Також, 21 грудня 2012 року укладено договір поруки № 32-10-12/05 з ТОВ «УКГ» заставною вартістю 27 550 000,00 грн.
15. 04 квітня 2016 року між позивачем та ТОВ «Конверсія» було укладено договір №   04/01/1 пор надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі відповідно до якого останнє перерахувало зі свого рахунку відкритого в ПАТ «КБ «Хрещатик» на поточний рахунок ТОВ «Купер Прайс» кошти в сумі 34 919   000 грн.
16. 04 квітня 2016 року позивачем було погашено зі свого рахунку в  ПАТ «КБ «Хрещатик» поточну заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2012   року №   32-10-12 та відсотки за користування кредитними коштами  на загальну суму 34   919   000 грн.
17. Постановою Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 року №  234 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 квітня 2016 року № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».
18. Згідно з зазначеним рішенням, розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 року по 04 травня 2016 року включно.
19. Уповноваженою особою Фонду, якій делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені ст. 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», призначено службову особу відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенка І . І . , строком на один місяць  з 05 квітня 2016 року по 04 травня 2016 року включно.
20. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21  квітня 2016 року № 560, продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» з 05 травня 2016 року по 04 червня 2016 року включно.
21. 03 червня 2016 року за результатами засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, призначеної наказом від 11 квітня 2016  року № 42, складено протокол № 14 в якому зазначено наступне: « 1.  Затвердити результати перевірки, якою виявлено, що наступний правочин (договір), має ознаки нікчемності згідно ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»: 
правочин переказу коштів в якості фінансової допомоги, здійснений банком 04   квітня 2016 року за договором фінансової допомоги №   04/01/1, укладеним між ТОВ «Конверсія» та ТОВ «Купер Прайс» з рахунку №   НОМЕР_4 ТОВ «Конверсія» на рахунок №    НОМЕР_3 , ТОВ «Купер Прайс», в сумі 34   919   000   грн;
2. Правочини щодо погашення заборгованості за кредитом ТОВ «Купер Прайс» з його рахунку №   НОМЕР_3, згідно з договором кредитної лінії від 21 грудня 2012  року №   32-10-12 на рахунки №    НОМЕР_1 та №    НОМЕР_2 ТОВ «Купер Прайс», в сумі 31 027 776,16 грн та правочини щодо погашення нарахованих процентів позивача з його рахунку №   НОМЕР_3, згідно з договором кредитної лінії від 21 грудня 2012 року №   32-10-12 на рахунок №   НОМЕР_5, в сумі 3891 313,28 грн, містить передбачені чинним законодавством ознаки нікчемності правочинів».
22. 03 червня 2016 року згідно протоколу засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, призначеної наказом від 11 квітня 2016  року № 42 та визнання нікчемними договорів, видано наказ № 194/7 «Про поновлення в бухгалтерському обліку операцій за договорами, визнаних нікчемними».
23. Вважаючи вказані рішення та наказ Уповноваженої особи протиправними та необґрунтованими, ТОВ «Купер Прайс» звернулось до суду з цим позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
24. Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950  року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
25. Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч.   1 ст.   2 КАС   України; тут і далі - у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом).
26. Відповідно до ч.   2   ст.   4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких   законом   установлений інший порядок судового вирішення.
27. Спором адміністративної юрисдикції у розумінні п.   1 ч.   1   ст.   3 КАС України   є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
28. За правилами п.   1 ч. 2   ст. 17 КАС України   юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
29. Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.   7   ч.   1   ст.   3   КАС України). 
30. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих   або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
31. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
32. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
33. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
34. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що   підлягає   захисту в   спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
35. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №   823/325/16.
36. Як убачається з матеріалів справи, правовідносини у цій справі стосуються дій Уповноваженої особи щодо визнання договору (правочину), укладеного між ТОВ «Конверсія» та ТОВ «Купер Прайс» про надання поворотної фінансової допомоги та правочини щодо погашення заборгованості за договором кредитної лінії, нікчемними.
37. Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон  № 4452-VI) установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
38. Згідно п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
39. За змістом ст. 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.
40. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону  № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
41. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених ст. 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.
42. За приписами ч. 5 ст. 34, ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
43. Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.
44. Згідно ч. 1 ст. 54 Закону № 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.
45. Таким чином за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
46. Так, діючи як орган управління банку, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень мають право:
вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку;
укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, установлених цим Законом;
продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій;
повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст. 38 Закону № 4452-VI, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;
заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи;
приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов`язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю та інше (ст.4, 37 Закону № 4452-VI).
47. Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а пов`язані з управлінням банком у якості виконавчого органу (адміністрації).
48. Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №  910/24198/16.
49. Колегія суддів звертає увагу, що спори, пов`язані з процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку (в тому числі шляхом ліквідації), не тотожні зі справами щодо оскарження рішень Фонду, прийнятих у межах процедур виведення неплатоспроможного банку з ринку, зокрема, повідомлення про застосування наслідків нікчемності.
50. Оскільки позивач оскаржує рішення про застосування наслідків нікчемності правочинів, прийняте Уповноваженою особою не як суб`єктом владних повноважень, а як органом управління ПАТ «КБ «Хрещатик», що здійснює заходи із забезпечення збереження його активів і запобігання втрати майна та грошових коштів, то такий спір не є публічно-правовим.
51. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 910/24198/16 та у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №   826/20165/16, від 07 лютого 2019 року у справі №   826/15660/15.
52. Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що даний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.
53. Як убачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між ТОВ «Купер Прайс» та ПАТ «КБ «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи, тобто між двома юридичними особами.
54. Згідно ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України )підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
55. Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів (абз. 2 ч. 1 ст. 2  ГПК України).
56. Підвідомчість господарських справ установлена ст.12 ГПК України, так, згідно з п.  1 ч. 1 господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів та інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.
57. ГПК України також установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п. 1, 10, 15 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу).
58.  З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що цей спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства.
59. Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
60. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
61. На підставі положень Конституції України про судову спеціалізацію (частина перша статті 125) і про гарантування кожному права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55) в Україні утворено окрему систему судів адміністративної юрисдикції. Захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень визначено як безпосереднє завдання адміністративного судочинства (частина перша статті 2 КАС України). Адміністративне судочинство як спеціалізований вид судової діяльності стало тим конституційно і законодавчо закріпленим механізмом, що збільшив можливості людини для здійснення права на судовий захист від протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
62. Системний аналіз вказаних норм Конституції та законів України дає підстави стверджувати, що розмежування юрисдикційних повноважень у межах спеціалізації судів підпорядковано гарантіям права кожної людини на ефективний судовий захист.
63. Відповідно до  ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
64. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
65. Як зазначив Європейський суд з прав людини у пунктах 23, 24 та тексті свого рішення у справа «Сокуренко і Стригун проти України» (№ 29458/04 та № 29465/04) відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві керується законом, що приймається парламентом»; фраза «встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів; вимога стосовно того, що суд має бути «встановленим законом» є однією з декількох вимог Конвенції та протоколів до неї і встановлює, що дії національних органів мають базуватись на внутрішньому праві; вся організаційна система судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції (Coeme and others v. Belgium № 32492/96).
66. Європейський суд з прав людини у пункті 44 рішення від 25 лютого 1993 року у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 13089/87).
67. Частиною першою статті 354 КАС України встановлено, що порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
68. Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, правовий статус учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю, оскільки правовідносини у цій справі мають вирішуватися в порядку господарського судочинства.
Керуючись ст. 341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,   -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни задовольнити частково.
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018 року скасувати.
Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» до   Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецресурс-Інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «Конверсія», про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії - закрити.
Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс», що розгляд цієї справи віднесено до господарської юрисдикції та що останнє вправі протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	С.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець 	
                                                                                         Л. В. Тацій