УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 673/1123/15-ц
Провадження № 22-ц/4820/1150/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 липня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,
секретар судового засідання – Чебан О.М.,
за участю представника апелянта,
представника стягувача,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 12 березня 2020 року, суддя Ягодіна Т.В., у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, 

встановив :

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якій просив скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.11.2019 року по виконавчому провадженню №56743773 та зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві прийняти до виконання та продовжити примусове виконання виконавчого листа Деражнянського районного суду Хмельницької області №673/1123/158-ц від 22.06.2018 року.
В обґрунтування скарги зазначив, що державним виконавцем при прийнятті оскаржуваної постанови було безпідставно застосовано п. 1-3 р. ІІІ Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», оскільки вказана норма не перешкоджає державному виконавцеві вчиняти виконавчі дії щодо примусового виконання рішення суду зобов`язального характеру. 
Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 12.03.2020 рокускаргу задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.11.2019 року ВП №56743773, прийняту державним виконавцем Печерського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ Коваль Л.І. Зобов`язано державного виконавця Печерського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ прийняти до виконання та провести відповідні виконавчі дії по примусовому виконанню виконавчого листа №673/1123/15-ц, виданого Деражнянським районним судом Хмельницької області 22.06.2018 року. 
В апеляційній скарзі представник Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судом не правильно витлумачено норми п. 3 р. ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закон України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», оскільки відповідно до цієї норми заборонено вчиняти усі без винятку виконавчі дії щодо АТ «Укрзалізниця» протягом 3-х років з дня набрання чинності цим Законом. Судом також не враховано практику ЄСПЛ щодо реалізацією особи своїх прав, які не можуть бути абсолютними. 
В судовому засіданні представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги.
Представник стягувача в суді проти апеляційної скарги заперечив, підтримав ухвалу суду першої інстанції.
Заслухавши пояснення учасників справи та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судом встановлено, що 26.03.2018 року Деражнянським районним судом Хмельницької області було ухвалено рішення за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві, яке набрало законної сили, відповідно до якого:
- визнано за ОСОБА_1 право на відшкодування шкоди за актом про нещасний випадок на виробництві №5/69 від 18.07.1969 року складений відокремленим підрозділом Мостобудівельний поїзд №36 державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця»;
- зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» зробити розрахунок та здійснити виплату з відшкодування шкоди завданої нещасним випадком на виробництві позивачу за період з жовтня 1969 року до моменту передачі особової справи управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві з урахуванням індексації грошових доходів;
- зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» відновити (сформувати) особову справу ОСОБА_1 та передати її в установленому порядку для продовження виплат управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві;
- зобов`язано управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві прийняти особову справу позивача від Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», здійснити перерахунок з моменту передачі особової справи за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням та продовжити страхові виплати довічно.
На виконання вказаного судового рішення 22.06.2018 року судом видано виконавчий лист та встановлено строк пред`явлення до виконання – 08.05.2021 року. 
28.11.2019 року державним виконавцем Печерського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Коваль І.Л. було прийнято постанову про повернення вказаного виконавчого листа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Мотивуючи таке рішення державний виконавець послався на п. 1-3 р. ІІІ Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», яким заборонено вчиняти виконавчі дії щодо боржника, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом. 
Задовольняючи вимоги скарги ОСОБА_1 суд обґрунтовано виходив з того, що положення п. 1-3 р. ІІІ Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», не розповсюджуються на вчинення виконавчих дій щодо виконання рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 26.03.2018 року, яке має немайновий характер. 
Відповідно до п. 3 р. ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», який набрав чинності 20.10.2019 року, забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами. 
В додатку №2 «Перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані» до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» станом на 28.11.2019 року включено АТ «Українська залізниця». 
Зміст вищевказаної норми вказує на те, що її метою є забезпечення збереження об`єктів права державної власності, які були включені до переліку, затвердженого Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації». У зв`язку з їх стратегічним значенням для національної економіки та безпеки, з метою запобігання безконтрольному відчуженню майна, що складає єдиний майновий комплекс. Винятком з цієї заборони є стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами. 
Оскільки рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 26.03.2018 року зобов`язує боржника АТ «Українські залізниці» вчинити на користь стягувача ОСОБА_1 певні дії, зокрема, нарахувати та вплатити грошову компенсацію за шкоду, відновити особову справу, тому вимоги вказаного Закону щодо заборони на вчинення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» по відношенню до боржника, АТ «Українська залізниця», яке є об`єктом права державної власності, не розповсюджуються на виконання вказаного рішення суду, оскільки таке виконання жодним чином не суперечить меті запровадження такої заборони і не впливає на фінансово-економічний стан боржника.
Слід також зауважити, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території держави. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру. 
У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Протоколу до Конвенції. 
У справі «Півень проти України» Європейський суд констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. 
За встановлених обставин у державного виконавця були відсутні правові підстави, передбачені п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» для повернення стягувачу виконавчого листа №673/1123/15-ц, виданого Деражнянським районним судом Хмельницької області.
Посилання апелянта на рішення ЄСПЛ не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки оскаржуване судове рішення не суперечить висновкам, викладеним у наведених апелянтом рішеннях міжнародного суду.
Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального і процесуального права з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги, зміни або скасування судового рішення. 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення. 
Ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 12 березня 2020 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03 липня 2020 року.

Судді: Р.С. Гринчук 

Л.М. Грох

А.М. Костенко