ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/149/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  19 серпня 2020 року                                                                             м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                                             Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                Бабенка К.А., Костюк Л.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» на додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:
Приватне акціонерне товариство «Первомайський кар`єр «Граніт (далі - позивач) звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Постоєнка Михайла Васильовича, прийняті у формі:
- постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2018 ВП №59095171 з примусового виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 08.11.2017 №823/1348/17;
- постанови від 15.07.2019 про стягнення виконавчого збору;
- постанови від 15.07.2019 про закінчення виконавчого провадження №59095171.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Постоєнка Михайла Васильовича про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2018 ВП №56095171. 
Після ухвалення рішення 11.06.2020 на адресу суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, яка вмотивована тим, що поніс витрати на правову допомогу, що надана Адвокатським бюро КУРАСА І ПАРТНЕРИ, в сумі 12160,50 грн і витрати зі сплати судового збору в сумі 2102 грн за подання апеляційної скарги.
Черкаським окружним адміністративним судом прийнято додаткове рішення, яким заяву Приватного акціонерного товариства  «Первомайський кар`єр «Граніт» задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (18000, Черкаська область, місто Черкаси, проспект Хіміків, будинок 50; код ЄДРПОУ 36157425) на користь Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" (18016, м. Черкаси, вул. Євгена Кухарця, буд.8; код ЄДРПОУ 00292356) понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн 00 коп. та витрати зі сплати поштової кореспонденції в сумі 160 грн 50 коп. Щодо стягнення інших витрат відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в  якій просить його скасувати та прийняти нове, яким вирішити питання про розподіл судових витрат, стягнувши за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» судові витрати в розмірі 14 262 грн. 50 коп., в тому числі: судовий збір в розмірі 2102 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 160 грн. 50 коп.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом при вирішенні справи допущено порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки вважає, що судовий збір, і витрати пов`язані з розглядом справи, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із прибуттям до суду, із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи є судовими витратами, а тому у разі задоволення позову підлягають відшкодуванню всі судові витрати. 
Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк подано не було.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС Україна).
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно із ч. 2 ст. 134 КАС України  за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Відповідно до п.п. 1, 5, 6  ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»  адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом;  захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті  3, статті  59 Конституції України  покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.
Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України  розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 цього ж Кодексу).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 Кодексу).
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»  гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).
За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).
Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, наведені вище положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На виконання вищезазначених вимог законодавства відповідачем надані заперечення на заявлену позивачем суму витрат на оплату правничої допомоги адвоката, обґрунтовані тим, що судові витрати, здійсненні позивачем під час апеляційного оскарження ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 580/149/20 про повернення позовної заяви, зокрема, судовий збір та витрати на оплату правничої допомоги адвоката, зокрема, за надані послуги з підготовки та подання апеляційної скарги на ухвалу від 17.02.2020 по справі №580/144/20, заяви № 1 з процесуальних питань від 07.02.2020 з проханням відкрити провадження,  заява №2 з процесуальних питань від 07.02.2020 з проханням поновити пропущений строк звернення до суду, заяви від 20.03.2020 для суду апеляційної інстанції щодо усунення недоліків апеляційної скарги, виникли безпосередньо з вини позивача та адвоката.
Перевіривши матеріали справи та обґрунтованість заперечень відповідача, колегія суддів вважає зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 КАС України, учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки; учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.   
Наведене дає підстави колегії суддів прийти до висновку, що дійсно оскарження ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 580/149/20 відбулося з вини самого позивача, оскільки позивач хоча й мав право на поновлення строку звернення до суду відповідно до висновків Шостого апеляційного адміністративного суду, викладені в постанові від 07 квітня 2020 року при скасуванні ухвали про повернення позовної заяви, але й не був позбавлений  обов`язку неухильно виконувати процесуальні обов`язки щодо володіння інформації щодо наявності виконавчого провадження відносно себе.
Крім того, виготовлення заяви на виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020 про залишення апеляційної скарги без руху відбулося виключно через недоліки роботи адвоката.
З урахуванням викладеного й враховуючи відсутність вини Центрального ВДВС у м.Черкаси  у поверненні позовної заяви, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції, що витрати з підготовки та подання апеляційної скарги та заяви на виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020 про залишення апеляційної скарги без руху, не підлягають покладенню на відповідача. 
З урахуванням вищевикладеного, не підлягає відшкодуванню сплачений представником позивача судовий збір у сумі 2  102,00 грн за подання апеляційної скарги на ухвалу від 17.02.2020 року у справі № 580/149/20 про повернення позовної заяви, оскільки чинним процесуальним законом не передбачено стягнення судового збору із відповідача у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якою вирішується процесуальні питання щодо наявності/відсутності підстав для відкриття позовного провадження у справі, не відноситься до предмета спору та не вказує на неправомірні дії зі сторони відповідача. Окрім того, чинний Кодекс адміністративного судочинства не містить в такому випадку підстав для стягнення судового збору і за рахунок Державного бюджету України.
Також, колегія суддів враховує, що на розгляді у Черкаському окружному адміністративному суді перебуває 6 справ за позовом приватного акціонерного товариства Первомайський кар`єр Граніт до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оскарження постанов у різних виконавчих провадженнях проте з аналогічних підстав.
Підсумовуючи все вищевикладене, враховуючи складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для особи, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що співмірними із заявленої позивачем суми витрат є лише витрати, понесені на відправлення поштової кореспонденції і витрати роботи адвоката під час розгляду справи по суті позовних вимог в суді першої інстанції в сумі 3 160,50 грн., що й підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь позивача.
Колегія суддів також зауважує та прийняла до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України»  (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги та залишення суду першої інстанції без змін, судові витрати відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України не підлягають перерозподілу та відшкодуванню.
Керуючись ст. ст. 229, 243, 244, 250, 287, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

                                                    П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт»  залишити без задоволення.
Додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                             О.М. Кузьмишина

Судді:                                                                                 К.А.Бабенко

                                                                                                    Л.О.Костюк
< Справа слухалась у (обов`язкове для заповнення) >