22-ц/804/576/20 
                                                                                242/2788/15-ц 

П О С Т А Н О В А
І м е н е м    У к р а ї н и

10 вересня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.
          суддів:            Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.
                        за участі  секретаря  Сікори М.М.
сторони:
заявник  - ОСОБА_1 ;
суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва – Варава Роман Сергійович;
стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Капітал»
розглянувши  у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 03 березня 2020 року, постановлену у складі судді Капітонова В.І.,- 

в с т а н о в и в:

1. Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця. Просив визнати дії приватного виконавця Варави Р.С. в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59552488 від 15 липня 2019 року неправомірними, зобов`язати приватного виконавця Вараву Р.С. усунути порушення шляхом повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа №242/2788/15-ц, виданого Селидівським міським судом Донецької області 29 лютого 2016 року. 
В обґрунтування скарги зазначив, що на примусовому виконанні приватного виконавця Київського виконавчого округу Варави Р.С. перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Централ Капітал» заборгованості за кредитним договором. Про існування позовної заяви про стягнення заборгованості боржник не знав та участі в судових засіданнях не брав. Про початок примусового виконання  дізнався лише у січні 2019 року. 15 липня 2019 року приватним виконавцем Варавою Р.С. було відкрито виконавче провадження №59552488 з примусового виконання виконавчого листа №242/2788/15-ц, виданого Селидівським міським судом Донецької області 29 лютого 2015 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Централ капітал» на підставі заяви стягувача №1907/09-01 від 09 липня 2019 року. Також в межах виконавчого провадження приватним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Заявник зазначає, що адресом його проживання є: АДРЕСА_1 . Майна, що могло йому належати у м.Києві він не має, рахунок у АТ «ПУМБ» був відкритий у м.Краматорську. Вважає, що в порушення ст.ст. 4, 18, 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження не за місцем виконання рішення. 

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03 березня 2020 року у задоволенні скарги відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності дій приватного виконавця, оскільки виконавче провадження було відкрито у відповідності до ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» за місцем знаходження майна боржника (коштів на банківському рахунку).

Короткий зміст апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нове судове рішення, яким задовольнити його скаргу.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що твердження ТОВ «ФК «Централ Капітал» про існування діючого рахунку в АТ «ПУМБ» із залишком коштів на ньому, ґрунтується на припущеннях та ні як не підтверджено документально.
Судом першої інстанції не надано жодної оцінки доводам скаржника щодо правової природи банківських рахунків та безготівкових коштів, які на них обліковуються, а також не з`ясовано норми права, які регулюють виниклі правовідносини. За юридичним адресом АТ «ПУМБ» у м.Києві здійснюється лише бухгалтерський облік відкритого ОСОБА_1 банківського рахунку, а не фізичне зберігання грошових коштів, які належать скаржнику. У зв`язку з тим, що грошові кошти на банківському рахунку не є майном з визначеним місцезнаходженням, то відповідно до діючих норм законодавства ОСОБА_1 володіє саме майновими правами до АТ «ПУМБ», які лише обліковуються на відповідному рахунку у банку та які завжди знаходяться разом з ОСОБА_1 , застосування юридичної фікції для визначення місцезнаходження коштів боржника є помилковим. На території виконавчого округу, де здійснює діяльність приватний виконавець Варава Р.С. відсутнє майно боржника ОСОБА_1 . Відповідно відкриття їм виконавчого провадження ВП №59552488 на підставі виконавчого листа № 242/2788/16-ц, виданого 29 лютого 2016 року Селидівським міським судом Донецької області є незаконним.
Застосування судом під час розгляду скарги висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 10 вересня 2018 року у справі № 905/3542/15 є недоречним та свідчить про неповне з`ясування обставин справи, обставини справ суттєво відрізняються. 
Твердження суду про те, що при розгляді скарги не підтвердилися посилання заявника на те, що він був позбавлений можливості ознайомитися із виконавчим провадженням, оскільки мешкає на території, яка на даний час не підконтрольна Україні, оскільки в його інтересах діє адвокат Давиденко С.О., який отримав інформацію від приватного виконавця по виконавчому провадження, зокрема код доступу для можливості ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження, не відповідають дійсності та обставинам справи, так як представник ОСОБА_1 - адвокат Давиденко С.О. отримав від приватного виконавця лише код доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження. У цій системі відсутні документи, які б дозволили скласти скаргу на дії приватного виконавця зокрема, заява про примусове виконання та додатки і обґрунтування до неї тощо. З усіма її матеріалами виконавчого провадження у паперовій чи електронній формі адвокат Давиденко С.О. ознайомлений не був.
28 січня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мельничук В.В. ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 59552488, під час якого були виявлені порушення чинного законодавства з боку приватного виконавця та недостовірність інформації, викладеної у заяві про примусове виконання (стосовно існування майна боржника на території м. Києва). Це й стало підставою для звернення до суду з відповідною скаргою на дії приватного виконавця.

Аргументи учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» та приватний виконавець Варава Р.С. просять залишити її без задоволення, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин. Відкриття банківського рахунку у м.Краматорську не свідчить про те, що гроші боржника знаходяться саме у цьому місті, оскільки гроші на рахунках знаходяться у вигляді записів і вирішальним для визначення місця їх знаходження є місце розташування банківської установи. У боржника відкритий рахунок у АТ «ПУМБ», місцезнаходження якого є м.Київ, відокремлені підрозділи банку відсутні. Таким чином, оскільки боржник має відкриті рахунки в банківській установі з місцем реєстрації в місті Києві, а подальші дії приватного виконавця в межах вже відкритого виконавчого провадження не обмежуються виконавчим округом цього виконавця, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дії приватного виконавця, який здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва, з відкриття виконавчого провадження шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та подальші виконавчі дії не суперечать нормам законодавства.

2.Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Представник заявника адвокат Давиденко С.О. заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю явки ОСОБА_1 , який проживає у м.Донецьку, та його бажанні брати участь у судовому засіданні.
Виходячи з положень ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку заявника ОСОБА_1 в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника ОСОБА_1 адвоката Давиденка С.О., який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника ТОВ «ФК «Централ Каптал» адвоката Єлисеєва Є.В., дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту, наявною в матеріалах справи.
15 липня 2019 року за заявою ТОВ «ФК «Централ Капітал» приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Варавою Р.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59552488 з примусового виконання виконавчого листа № 242/2788/15-ц, виданого Селидівським міським судом Донецької області 29 лютого 2016 року, яким передбачено стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Централ Капітал» заборгованості за кредитним договором № 033-08-12 від 05 лютого 2012 року у розмірі 1 924 950 (один мільйон дев`ятсот двадцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят) доларів США 37 центів, щ станом на 11 червня 2015 року за офіційним курсом НБУ складає 40 719 110 (сорок мільйонів сімсот дев`ятнадцять тисяч сто десять) грн. 45 коп. та судові витрати у розмірі 3654,00 грн.
Зі змісту заяви ТОВ «ФК «Централ Капітал» про примусове виконання виконавчого листа № 1907/09-01 від 09 липня 2019 року, направленої приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Вараві Р.С., вбачається, що стягувач просив приватного виконавця відкрити виконавче провадження саме за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника.
Також, 15 липня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів, що містяться на рахунках боржника, копію якої передано до виконання, зокрема, АТ «ПУМБ».
Листом №116/4104/07 БТ від 18 липня 2019 року АТ «ПУМБ» повідомлено, що на рахунок боржника № НОМЕР_1 накладено арешт на грошові кошти, залишок яких складає 502,01 грн.(інформація про рух коштів за період з 01 січня 2019 року по 15 липня 2019 року).
Згідно з інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, адресою місця знаходження юридичної  особи АТ «ПУМБ» є вул.Андріївська, б.4, м.Київ, 04070.
У графі «дані про відокремлені підрозділи юридичної особи» відомості відсутні.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободі.
Спірні відносини врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим  Законом  випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Місце виконання рішення, згідно з п.10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої  наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за №512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених ст.24 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Згідно з ч.2 ст.25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Судом встановлено, що приватний виконавець Варава Р.С. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва та виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого Селидівським міським судом Донецької області № 242/2788/15-ц від 29 лютого 2016 року відкрито за місцем відкритого рахунку у АТ «ПУМБ» на ім`я боржника.
Колегія суддів зазначає, що наявність у боржника відкритого банківського рахунку ще не свідчить про наявність на цьому рахунку грошових коштів. Тобто, саме кошти боржника, які знаходяться на рахунку є майном, а не сам рахунок, відкритий боржником у банківській установі.
Згідно листа АТ «ПУМБ» від 18 липня 2019 року № 116/4104/07 БТ повідомлено про наявність у заявника (боржника ОСОБА_1 ) відкритого рахунку та наявність/залишок на ньому коштів.
Відповідно до ч.3.1 ст.3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з ч.ч. 6.1, 6.2  ст.6 вказаного Закону, банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в п.6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб. Пунктом 7.1.5 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»,  встановлено, що зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.
Відповідно до ч.1 ст.190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Одним із різновидів майна є гроші (ст.ст. 177, 179 ЦК України). Грошові кошти на рахунках банку в розумінні глави 13 Цивільного кодексу України, є майном.
Таким чином, якщо місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та, відповідно, на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, останній має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. (ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).
З огляду на що, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Варава Р.С. мав законні підстави приймати до виконання виконавчий лист за місцезнаходженням майна боржника, а саме - грошових коштів боржника на рахунку у банківській установі міста Києва, а тому, ним не було порушено вимог щодо територіальної діяльності з відкриття виконавчого провадження.
З урахуванням актуальності інформації, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги надану заявником довідку від 17 грудня 2014 року щодо відкриття у відділенні АТ «ПУМБ» у м.Краматорську на ім`я боржника карткового рахунку № НОМЕР_2 .
Посилання в апеляційній скарзі на обов`язковість надання документального підтвердження знаходження майна боржника (грошових коштів на рахунках в банках або інших фінансових установах) у разі пред`явлення виконавчого документа за місцем знаходження майна боржника, є безпідставними. Адже, п.3 розділу ІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень» доповнено новим абзацом одинадцятим, на який посилається заявник, наказом Міністерства юстиції №1825/5 від 01 червня 2020 року, тоді як оскаржувана ухвала постановлена судом 03 березня 2020 року. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
  Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга представника заявника задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, 

п о с т а н о в и в:
   
Апеляційну  скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 03 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий                                                                                                   І.П. Мироненко 

Судді:                                                                                                             В.М. Барков

                                                                                                                        Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складено 15 вересня 2020 року.

Суддя                                                                                                             І.П. Мироненко