ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.005790 пров. № А/857/4804/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.
суддів:                                                                      Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.,
за участю секретаря судових засідань –                     Михальської М.Р.,                     
представника позивача –                                            Шкарупської-Баранової Н.Б.,
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 24 лютого 2020 року (головуючий суддя: Сасевич О.М., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту рішення – 03.03.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби  про  визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, –
встановив:
ОСОБА_1 , 06.11.2019 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.05.2019 № UA807000/2019/002099/2.
Обґрунтовує позов тим, що з метою митного оформлення придбаного закордоном транспортного засобу через уповноважену особу було подано митному органу електронну митну декларацію. Для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу декларантом, серед інших документів, було подано митному органу виданий продавцем рахунок-фактуру (інвойс), що підтверджує сплату фактурної вартості транспортного засобу в сумі 43500,00 польських злотих. Відповідач, за наслідками розгляду цих документів, прийняв рішення про коригування митної вартості, що стало підставою для відмови в митному оформленні автомобіля. Позивач вважає, що митний орган не довів існування визначених   Митним кодексом України   підстав, що підтверджують обґрунтованість сумніву в заявленій декларантом митній вартості товару, а також не зміг пояснити механізм формування та документально підтвердити достовірність «згенерованої АСАУР ДФС» ціни транспортного засобу, що була використана митним органом як для обґрунтування необхідності надання декларантом додаткових документів, так і для визначення митної вартості автомобіля за резервним методом. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року позов задоволено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що за результатами проведеного аналізу документів наданих декларантом під час митного оформлення, було виявлено, що ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Представником позивача 13.07.2020 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник позивача ОСОБА_2 -Баранова Н.Б., у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачем було придбано у Республіці Польща вживаний транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , що підтверджується рахунком-фактурою (інвойс) № 10/4/19 від 10.04.2019. Вказаний транспортний засіб придбано за ціною 43500,00 польських злотих, що за офіційним курсом іноземних валют, встановлених НБУ на день придбання становило 306249,66 грн.
Позивачем 08 липня 2019 року, через ТОВ «Компас Логістік» було подано до м/п «Харків-автомобільний» Харківської митниці ДФС митну декларацію типу № UA807190/2019/011161 та заявлено до митного оформлення легковий транспортний засіб, що згідно графи 44 митної декларації іменовано як: автомобіль легковий для перевезення людей та для використання по дорогах загального користування з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем), що був у використанні: марка VOLKSWAGEN, модель PASSAT, календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення – 2016, номер кузова WVWZZZ3CZHE079763, номер двигуна – нема даних, V = 1968 куб. см, тип двигуна – дизельний, екологічний клас – ЄВРО, потужністю 110kWt, кузов – універсал, загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія – 5, колісна формула 4х2, країна виробництва – DE.
Згідно графи 42 даної митної декларації, ціна товару – 43500,00 польських злотих. Відповідно до графи 45 митної декларації, коригування – 306249,66 польських злотих.
Митні платежі, що підлягали сплаті у випадку розмитнення цього автомобіля становили: мито - 12006,15 грн, акциз - 8362, 77 грн, ПДВ - 28086,08 грн, загалом - 48455,00 грн.
Одночасно із митною декларацією, декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, представлено: рахунок-фактуру № 10/4/19 від 10.04.2019 року, що виданий компанією ЦТ М-Моторс Домінік ОСОБА_3 , продавець транспортного засобу ОСОБА_4 , зі змісту якої слідує, що опис того ж самого легкового транспортного засобу; вартість - 43500,00 польських злотих; вартість нетто - 43500,00 польських злотих. Покупець – ОСОБА_1 , серія та номер паспорту НОМЕР_2 ; акт про проведення огляду транспортного засобу № UA209020/2019/19787 від 16.04.2019; свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу № DR/ВАМ 4768859 від 18.11.2016; банківський платіжний документ, що стосується товару № б/н від 15.04.2019; договір про надання послуг митного брокера № 737 від 28.07.2017; касові ордери, що підтверджують сплату митних та інших платежів № 0.0.1325429968.1 від 15.04.2019, № МР_АВ170470ASA_6899147 від 15.04.2019; копію митної декларації країни відправлення № MRN 19PL402010Е0430035 від 15.04.2019 року; паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 05.10.1999.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару та більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції, 23.04.2019 митним постом «Харків-автомобільний» до відділу контролю митної вартості управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання був направлений запит № 2092.
За результатами вивчення документів, наданих до митниці на підтвердження митної вартості транспортного засобу позивача, посадовою особою відповідача було встановлено, що вартість автомобіля у розмірі 43500,00 польських злотих визначена на підставі інвойсу № 10/4/19 від 10.04.2019, при цьому платіж сплачено на суму 43900,00 польських злотих, згідно платіжних документів від 02.04.2019 та від 05.04.2019.
Так, враховуючи виявлені критерії ризиків, митним органом 23.04.2019 було запропоновано надати додаткові документи , у відповідності до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару за наявності, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Однак, як вказує відповідач у відзиві, позивачем не було надано митному органу жодного із вищевказаних документів.
Харківською митницею ДФС за результатами розгляду поданої митної декларації та доданих до неї документів було здійснено коригування митної вартості транспортного засобу і винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2019/002099/2 від 03.05.2019, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 85392,21 польських злотих.
В графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні.
На підставі рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807190/2019/01556.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у розмірі   85392,21 польських злотих внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом, крім цього не доведено того, що товар за такою митною вартістю дійсно був увезений на територію України.     
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Так, ч. 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Так, ч. 2 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-3 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 ст. 54 МК України).
Так, ч. 7 ст. 54 МК України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку проте, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4   ст. 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у   главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Крім цього, обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 804/16271/15, від 15.05.2018 № 809/1260/17.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що під час митного оформлення, відповідачу було надано ряд документів, зокрема: рахунок-фактуру № 10/4/19 від 10.04.2019, що виданий компанією ЦТ М-Моторс Домінік ОСОБА_3 , продавець транспортного засобу ОСОБА_4 , зі змісту якої слідує опис того ж самого легкового транспортного засобу; вартість - 43500,00 польських злотих; вартість нетто - 43500,00 польських злотих. Покупець – ОСОБА_1 , серія та номер паспорту НОМЕР_2 ; акт про проведення огляду транспортного засобу № UA209020/2019/19787 від 16.04.2019; свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу № DR/ВАМ 4768859 від 18.11.2016; банківський платіжний документ, що стосується товару № б/н від 15.04.2019; договір про надання послуг митного брокера № 737 від 28.07.2017; касові ордери, що підтверджують сплату митних та інших платежів № 0.0.1325429968.1 від 15.04.2019, № МР_АВ170470ASA_6899147 від 15.04.2019; копію митної декларації країни відправлення № MRN 19PL402010Е0430035 від 15.04.2019; паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 05.10.1999.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що до матеріалів справи додано переклад з польської мови на українську мову банківських документів від 02.04.2019 та від 05.04.2019 («підтвердження операції» а. с. 37, 39 том 1). Вказані документи підтверджують перерахунок, зокрема, 20000 польських злотих 02.04.2019 та 23500 польських злотих 05.04.2020 платником ОСОБА_1 (Львівська АДРЕСА_1 ), продавцю ЦТ М-Моторс Домінік ОСОБА_5 , 74, 98-100 Ласк), що в сукупності становить 43500 польських злотих за транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 .
Таким чином, вищенаведені платіжні документи містять відомості про отримання продавцем суми у 43500 польських злотих, тобто підтверджують митну вартість транспортного засобу за ціною договору, яка вказана у рахунку фактурі № 10/4/19 від 10.04.2019 (а. с. 31 том 1).
Суд апеляційної інстанції оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення транспортного засобу, дійшов висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем поданих  документів для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2   статті 58 МК України   обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6   статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті   57   та частини 3 статті   58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.
Таким чином, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, ціну та його оплату, а отже у сукупності містять відомості, які підтверджують числові значення митної вартості й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідачем не надано жодних допустимих доказів недостовірності заявленої ОСОБА_1 вартості транспортного засобу марка VOLKSWAGEN, модель PASSAT, календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення – 2016, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна – нема даних, V = 1968 куб. см, тип двигуна – дизельний, екологічний клас – ЄВРО, потужністю 110kWt, кузов – універсал, загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія – 5, колісна формула 4х2, країна виробництва – DE, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Отже, твердження митного органу про неможливість визначення митної вартості транспортного засобу, що ввозився позивачем, із застосуванням першого методу є безпідставним, а відтак наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 03.05.2019 № UA807000/2019/002099/2.
Апеляційна скарга Слобожанської митниці Держмитслужби не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.005790 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням строку передбаченого п. 3 Прикінцевих положень КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	В. В. Ніколін  	
Повне судове рішення складено 16.07.2020.