ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/963/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №699/189/20 Категорія: на ухвалу 	Свитка С. Л. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Нерушак Л. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       25 червня 2020 року Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого         Нерушак Л.В. ( суддя – доповідач )         
Суддів                 Бородійчука В.Г., Карпенко О.В.
За участі секретаря Винник І.М.

учасники справи: 
заявник – ОСОБА_1 ; представник заявника - ОСОБА_2 
заінтересована особа – ПрАТ «ВО «Восход»; представники ПрАТ «ВО «Восход» адвокати Нестеренко О.Ф., Шевченко А.Г.;
особа, яка подає апеляційну скаргу – ПрАТ «ВО «Восход»;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Виробниче об`єднання «Восход» на ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Свитки С.Л. у Корсунь –Шевченківському районному суді Черкаської області 27.03.2020 року, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів, -

в с т а н о в и в :

08.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів, в якій просив витребувати у Приватного акціонерного товариства Виробниче об`єднання «Восход» (код ЄДРПОУ 00901695) та оглянути наступні докази:
- розрахунково-платіжні відомості по працівнику ОСОБА_1 за 2017 рік;
- документи про встановлений розмір заробітної плати (окладу) ОСОБА_1 (штатний розпис або інші документи, в яких буде зазначено розмір заробітної плати ОСОБА_1 );
- відомості на виплату заробітної плати по працівнику ОСОБА_1 за 2017 рік;
- накази на відпустку ОСОБА_1 ;
- наказ про звільнення ОСОБА_1 ;
- особисту картку працівника ОСОБА_1 форми П-2;
- журнал обліку трудових книжок ПрАТ «ВО «Восход» за 2017 рік.
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що він працював у ПрАТ «ВО «Восход» та має намір подати позов до ПрАТ «ВО «Восход» про стягнення всіх сум, які підлягали виплаті при звільненні. 
З 20 грудня 2019 року по даний час він та його представник намагалися отримати у ПрАТ «ВО «Восход» за допомогою запитів про надання інформації та адвокатських запитів копії документів необхідних для подання позову, які підтверджують законність звільнення, а також проведення повного розрахунку при звільненні. Проте, не отримали належної та повної відповіді від ПрАТ «ВО «Восход».
В подальшому, заявником ОСОБА_1  було уточнено заяву  (а. с. 66-67), в якій він просив витребувати у Приватного акціонерного товариства Виробниче об`єднання «Восход» (код ЄДРПОУ 00901695) та оглянути наступні докази:
- розрахунково-платіжні відомості по працівнику ОСОБА_1 за період з 01.09.2004 року по 19.07.2017 року;
- документи про встановлений розмір заробітної плати (окладу) ОСОБА_1 (штатний розпис або інші документи, в яких буде зазначено розмір заробітної плати ОСОБА_1 ) за період з 01.09.2004 року по 19.07.2017 року;
- накази на відпустку ОСОБА_1 за період з 01.09.2004 року по 19.07.2017 року;
- наказ про звільнення ОСОБА_1 ;
- особисту картку працівника ОСОБА_1 форми П-2;
- журнал обліку трудових книжок ПрАТ «ВО «Восход» за 2017 рік.
Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів задоволено частково.
Витребувано у Приватного акціонерного товариства Виробниче об`єднання «Восход» (код ЄДРПОУ 00901695, м. Корсунь-Шевченківський вул. Костомарова, 26 Черкаської області) наступні належним чином засвідчені копії доказів:
- розрахунково-платіжних відомостей по працівнику ОСОБА_1 за період з 01.09.2004 року по 19.07.2017 року;
- накази на відпустки ОСОБА_1 за період з 01.09.2004 року по 19.07.2017 року;
- наказ про звільнення ОСОБА_1 ;
- особистої картки працівника ОСОБА_1 форми П-2;
- завірену виписку із журналу обліку трудових книжок ПрАТ «ВО «Восход» за 2017 рік в частині видачі трудової книжки ОСОБА_1 , та довідку про розмір заробітної плати (окладу) ОСОБА_1 за період з 01.09.2004 року по 19.07.2017 року.
Уповноважено ОСОБА_1 або уповноважену ним особу, в строк, визначений ПрАТ «ВО «Восход», але не пізніше 05.04.2020 року отримати зазначені докази.
Попереджено, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ПрАТ «ВО «Восход» через своїх представників адвокатів ОСОБА_3 . ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .Г. Шевченка оскаржили ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що, виходячи зі змісту поданої заяви заявником ОСОБА_1 , та наведених в її обґрунтування доводів, ПрАТ «ВО «Восход» стверджує, що необґрунтованою є заява про забезпечення доказів, оскільки ОСОБА_1 не навів обставин та фактів, підтверджених належними доказами, які свідчать про існування очевидної небезпеки знищення, приховування доказів чи інших обставин, які свідчили б про можливе ускладнення або неможливість отримання таких доказів у майбутньому. Таким чином, на думку скаржника, ОСОБА_1 не довів та не обґрунтував необхідність та доцільність забезпечення доказів в спосіб витребування доказів, не довів та не обгрунтував наявність обставин, які беззаперечно свідчать, що в подальшому витребування доказів стане неможливим або утрудненим.
Крім того, в апеляційній скарзі скаржником звернуто увагу на те, що суд першої інстанції, розглядаючи в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів, створив умови максимального сприяння ОСОБА_1 , істотно порушуючи принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом.
Оскільки заходи забезпечення доказів вжиті судом без належного застосування всіх обставин та є передчасними, тому скаржник вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, допущені істотні порушення норм процесуального законодавства. Тому за вказаних обставин, ПрАТ «ВО «Восход» вважає, що ухвала суду про забезпечення доказів від 27.03.2020 року підлягає скасуванню.
ПрАТ «ВО «Восход» просить скасувати ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27.03.2020 року про забезпечення доказів та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів.
14 травня 2020 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
В обґрунтування відзиву зазначається, що на час подання заяви про забезпечення доказів, ОСОБА_1 вже мав складності зі збиранням доказів. ПрАТ «ВО «Восход» ігнорував всі звернення заявника, в тому числі й адвокатські запити, за невиконання яких передбачала адміністративна та кримінальна відповідальність. У відзиві представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 звертає увагу, що забезпечення доказів – це лише заходи , спрямовані на збереження відомостей про обставини, коли є підстави припускати, що використання цих відомостей у подальшому може стати утрудненим або неможливим. Скаржник у своїй апеляційній скарзі не вказав, яким чином ухвала про забезпечення доказів перешкоджає подальшому розгляду, яким чином зачіпає його права, як майбутнього відповідача по справі. У свою чергу, ОСОБА_1 отримав від ПрАТ «ВО «Восход» витребувані судом докази, подав їх до суду, направив позовну заяву до суду у строки, встановлені законодавством. Тим самим, ухвала про забезпечення доказів лише прискорює та сприяє вирішенню спору між сторонами.
Також у відзиві зазначається, що право суду на уповноваження заявника щодо отримання доказів прямо передбачено процесуальною нормою та є частиною такого заходу забезпечення доказів, як витребування доказів.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить залишити ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27.03.2020 року по справі № 699/189/20 без змін, а апеляційну скаргу ПрАТ «ВО «Восход» без задоволення.
Заслухавши суддю – доповідача, пояснення представників сторін, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга  підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права. 
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення доказів, шляхом їх витребування, виходив з того, що з наведених в обґрунтування заяви обставин, та наданих на це підтверджень є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та вимогам закону, судом допущено неправильне застосування норм матеріального та порушення процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції , виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Відповідно до ч. 3 ст.116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.
Згідно вимог пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати та зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може безповоротно втрачено.
Забезпечення доказів – це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому.
Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність тощо).
Аналіз норм права, що регулюють порядок вирішення вказаного питання, дає можливість зробити висновок про те, що, задовольняючи заяву про забезпечення доказів, суд має пересвідчитися в тому, що у особи, яка бере участь у справі, є складнощі в отриманні документів, тобто об`єктивної неможливості одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто, через обставини, які перешкоджають такому поданню. Ці складнощі можуть мати юридичний та фактичний характер. Складнощі юридичного характеру полягають в тому, що на заваді одержанню та поданню доказу є норма закону забороняючого характеру, яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації. Фактичні складнощі в одержанні доказів мають місце, коли, незважаючи на вжиті особою заходи, потрібний їй доказ одержати не вдалося.
Крім того, основною складовою обгрунтованості заяви щодо витребування доказів необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.
Така ж позиція висловлена Верховним Судом в ухвалі від 02 травня 2019 року під час розгляду справи № 3д/9901/2/19.
Вирішуючи питання про забезпечення доказів, суд першої інстанції формально застосував лише загальні норми статей ЦПК України, якими передбачено розгляд заяви про забезпечення доказів, фактично не навівши в своїй ухвалі мотивів прийнятого рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2020 року під час розгляду справи № 9901/241/19 зазначила, що недостатньо лише просто написати у мотивувальній частині ухвали пару речень загального характеру про необхідність забезпечення позову чи в даному випадку доказів. Необхідно обґрунтувати існування реальної загрози невиконання рішення суду чи утруднення його виконання, а в даному випадку існування реальної загрози знищення чи втрати доказів, що унеможливить отримання їх в майбутньому. 
Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна дія. 
За результатами розгляду заяву про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову в задоволенні заяви відповідно до ч. 5 ст. 118 ЦПК України.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в поданій заяві про забезпечення доказів заявник не обґрунтував доводів, які свідчать не лише про неможливість отримання доказів, а й про ризик втрати чи знищення витребуваних доказів в майбутньому.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що слід відрізняти такі процесуальні дії як: забезпечення та витребування доказів , що передбачено ч. 4 ст. 84 ЦПК України. 
Для вирішення питання про забезпечення доказів, зокрема, і до подання позовної заяви, слід враховувати положення ст. 116 ЦПК України, а саме те, що така процесуальна дія може бути вчинена судом, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. В інших випадках витребування доказів можливе у разі неможливості учасника самостійно надати докази, однак на іншій процесуальній стадії, а саме після відкриття провадження у справі.
Звернення до суду з відповідною заявою про забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування, це не лише спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/ потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому.
Щодо останнього, то ризик такої втрати має ґрунтуватися на об`єктивних фактах. Тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Задовольняючи заяву про забезпечення доказів, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в даному випадку забезпечення доказів необхідне для того, щоб захистити порушене право заявника, а не для того, щоб встигнути отримати відповідні докази до настання моменту неможливості їх збирання.
Підстав вважати, що інформація про трудову діяльність ОСОБА_1 може бути втрачена немає, оскільки такі відомості знаходяться в ПрАТ «ВО «Восход» і їх отримання можливе на наступних стадіях судового розгляду після відкриття провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції. 
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Виробниче об`єднання «Восход» – задовольнити.
Ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів – скасувати.
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складений 26 червня 2020 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

О.В. Карпенко