ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 758/13131/17                                        Прізвище судді (суддів) першої інстанції: 
                                                                                                               Ларіонова Н.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді          Костюк Л.О.;                    
суддів:                                Бужак Н.П., Федотова І.В.;
за участю секретаря:      Несін К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 січня 2020 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 13 січня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справі про порушення митних правил, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Подільського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Київської міської митниці ДФС від 28 вересня 2017 року №0570/10000/17 у справі про порушення митних правил та закрити провадження у справі за вказаною постановою.
Позов мотивований тим, що 15 червня 2017 року позивачем, як декларантом Публічного акціонерного товариства «Фармак», було подано до митного оформлення електронну митну декларацію № 100200/2017/011644, якою задекларовано імпорт товару, що поставлявся   фірмою Uhlmann Pac-Systeme GmbH&Co. KG (ФРН) Публічному акціонерному товариству «Фармак» відповідно до умов Контракту № 97-55/17 від 03.05.2017. У графі № 33 ЕМД Позивачем було зазначено код товару згідно УКТЗЕД 8422 90 90 00, який передбачає ставку мита 0%. 
Разом із тим, 19.06.2017 Київською міською митницею ДФС було винесено рішення про визначення коду товару № КТ-UA100200-0003-2017, відповідно до якого ввезений товар класифіковано за кодом УКТЗЕД 8208 90 00 00, який передбачає ставку мита 10%. У зв`язку із чим відносно Позивача в подальшому складено протокол про порушення митних правил №0570/10000/17 від 27.06.2017, а 28.09.2017 прийнято   постанову №0570/10000/17, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 6 732,24 грн (300% несплаченої суми митних платежів).   Зазначена постанова, на переконання позивача, є помилковою, оскільки в його діях був відсутній склад правопорушення за ст. 485 Митного кодексу України. 
При цьому, позивач стверджує, що код товару УКТ ЗЕД, що декларувався, був визначений ним правильно, що він не допустив діянь, за які передбачена відповідальність вказаною статтею Кодексу, і що в його діях відсутня вина у формі умислу чи необережності, адже його дії не були спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. 
Попри це, позивач посилається на порушення відповідачем процедури розгляду справи, за наслідками якої його притягнуто до відповідальності.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 13 січня 2020  року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову Київської міської митниці ДФС від 28 вересня 2017 року №0570/10000/17 у справі про порушення митних правил, якою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), якою визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 732,24 грн.
Закрито справу про порушення митних правил №0570/10000/17 за ознаками вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем  подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що 15 червня 2017 року позивачем, як декларантом, було подано електронну митну декларацію форми ІМ 40 № 100200/2017/011644, якщо задекларовано імпорт товару: (1) набір ножів перфорації формат 127/0237-D, у кількості 2 шт. (один комплект складається з: - 1х53 мм, - 1х29,5 мм, - 3х82,25 мм, - 1х65,7 мм, - 1х40,2 мм. Митний код 84229090. Країна походження: ФРН); (2) набір ножів перфорації формат 127/0237-7А, у кількості 2 шт. (один комплект складається з: - 2х58,5 мм, - 4х47,35 мм. Митний код 84229090. Країна походження: ФРН), що поставлявся   фірмою Uhlmann Pac-Systeme GmbH&Co. KG (ФРН) Публічному акціонерному товариству «Фармак» відповідно до умов Контракту № 97-55/17 від 03.05.2017 (далі - товар). У графі № 33 ЕМД Позивачем було зазначено код товару згідно УКТЗЕД 8422 90 90 00, який передбачає ставку мита 0%.
Разом із митною декларацією Позивачем було подано Контракт №97-55/17 від 03.05.2017, укладений між ПАТ «Фармак» і   фірмою Uhlmann Pac-Systeme GmbH&Co. KG (ФРН), за яким Продавець зобов`язувався поставити покупцю запасні і форматні частини, вказані в Додатках (Специфікаціях) до Контракту, Додаток №4 (Специфікацію) до Контракту від 11.05.2017, комерційний інвойс від 07.06.2017 №0900333902 та технічний опис до цього інвойсу, в яких указано кількість, опис, характеристики, артикульний номер, вагу, ціну та призначення товару.
19.06.2017 відділом ВМО ВЕВ (ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ) м/п «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС було винесено рішення №КТ-UA100200-0003-2017, згідно якого товар повинен був класифікуватись за кодом 8208 90 00 00, який передбачає ставку мита 10%.
27 червня 2017 року відповідачем складено протокол про порушення митних правил №0570/10000/17, в якому, з посиланням на вищевказане рішення про визначення коду товару згідно УКТЗЕД, зазначено, що позивач, не виконавши всіх вимог, передбачених статтею 257 та статтею 266 Митного кодексу України, заявив в МД невірний код товару згідно з УКТЗЕД, чим учинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, і що в діях позивача вбачаються ознаки порушення митних правил, передбачених статтею 485 МК України. При цьому, відповідно до протоколу, різниця між митними платежами заявленими в митній декларації та платежами, які повинні сплачуватись за кодом УКТЗЕД 8208 90 00 00 зі ставкою мита у розмірі 10%, становить 2244,08 грн.
28 вересня 2017 року, на підставі вищевказаних рішення про визначення коду УКТЗЕД і протоколу, у зв`язку з невірним визначення коду УКТЗЕД товару, що призвело до зменшення при декларуванні товару належних до сплати митних платежів, відповідач визнав винним позивача у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, і наклав на Позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 6 732,24 грн.
Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 458 Митного кодексу України (далі - МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.
Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №428, УКТ ЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 №584-УІІ, що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів.
Пунктом 4 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД передбачено, що товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.
Визначаючи код УКТЗЕД товару, що імпортувався, Позивач виходив із того, що товар - ножі для перфорації зі сталі виготовляються виключно для блістерної машини Ульманн В1260/237, є складової частиною перфоруючого пристрою вузла маркування даної машини, не використовуються для відрізу блістера, а лише наносять перфорацію, достатню для легкого відділення таблеток одна від одної при використанні продукту кінцевим споживачем лікарських засобів.
Наведені ознаки товару вказані в технічному описі до інвойсу №0900333902 від 07.07.2017, що надавався Позивачем до митного оформлення, а також в листі виробника товару - Uhlmann Pac-Systeme GmbH & Co. KG (Німеччина), що долучено до матеріалів справи.
Зважаючи на наведене, враховуючи також висновок ДП «Держзовнішінформ», суд приходить до висновку, що вищевказаний товар - набори ножів перформації до блістерної машини виробництва Uhlmann Pac-Systeme GmbH & Co. KG (Німеччина), міг бути віднесений до коду УКТЗЕД 8422 90 90 00, до якого відносяться, зокрема, інші частини для обладнання для фасування та загортання товарів.
Висновок відповідача про те, що вказаний товар відноситься до товарної позиції з кодом УКТЗЕД 8208 90 00 00, тобто до інших ножів та різальних лез для машин або механічних пристроїв, не узгоджується з правилами інтерпретації УКТЗЕД, що описані в Поясненнях до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 № 401.
Так, згідно з загальними положеннями Пояснень до групи 82, пристрої, якщо вони призначені для кріплення на верстаті, стіні і т.п. або якщо внаслідок своєї ваги, розміру чи зусилля, необхідного для їхнього застосування, оснащені опорними плитами, стійками, опорними рамами і т.п. для установлення їх на підлозі, верстаті і т.п., зазвичай включаються в групу 84.
Із Пояснень до товарної   позиції 8422 групи 84 слідує, що агрегати, які, крім упакування, обгортання і т.п., виконують   інші операції, включаються до цієї товарної позиції   за умови, що додаткові операції є другорядними стосовно операцій з упакування і т.п.   До цієї товарної позиції включаються також агрегати, що виконують такі допоміжні операції, як різання, формування або пресування вже готових продуктів, для надання їм товарного вигляду без якогось впливу на їхні істотні властивості (наприклад, формування масла і маргарину в блоки і т.п. та їх обгортання).
З урахуванням наведених положень Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, та призначення товару, що задекларований позивачем, набір ножів перфорації формат для блістерної машини виробництва Uhlmann Pac-Systeme GmbH & Co. KG (Німеччина), позивачем правильно визначено код УКТЗЕД цього товару: 8422 90 90 00.
На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходит до висновку, що доводи відповідача про помилкове визначення позивачем коду товару коду товару згідно УКТЗЕД не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.
Щодо притягнення позивача до відповідальночті за статтею 485 МК України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, склад правопорушення, передбаченого цією статтею, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.
Відтак, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).
Таким чином, навіть безвідносно до правильності визначення коду згідно УКТЗЕД товару, що імпортувався, сама по собі помилка у визначенні такого коду не є достатньою підставою для кваліфікації дій декларанта як порушення митних правил відповідно до статті 485 МК України.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі №640/13072/16-а та у постанові від 14 травня 2019 року у справі №334/1738/16-а.
В ході розгляду справи відповідачем не надано жодних доказів та не наведено мотивованих пояснень, які би свідчили про умисел декларанта-Позивача на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар та/або надання недостовірних документів до митного оформлення тощо).
Як вбачається зі змісту протоколу про порушення митних правил та оскаржуваної Позивачем постанови, жодної із наведених у статті 485 МК України обставин, які є передумовою притягнення особи до відповідальності, в ході розгляду справи про порушення митних правил Відповідачем не було встановлено. 
Так, у   постанові в справі про порушення митних правил Відповідач не зазначив конкретно, які саме протиправні дії вчинив позивач, і зазначив лише загальну диспозицію   ст. 485 МК України.
На підставі вище зазначеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та посиланнями позивача на те, що при розгляді справи про порушення митних правил відносно позивача, відповідачем, на порушення приписів ч. 1 ст. 489 та ч. ч. 1, 2 ст. 495 МК України, неповно та не об`єктивно з`ясовано обставини, які мали значення для прийняття правильного рішення.
Окрім зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалам справи встановлено те, що при заявлені в митному режимі імпорт за ЕМД №UA100200/2017/011644 товару: 1) Набір ножів перфорації формат 127/0237-D, у кількості 2 шт. Один комплект складається з: - 1х53 мм, - 1х29,5 мм, - 3х82,25 мм, - 1х65,7 мм, - 1х40,2 мм. Країна походження: Федеративна республіка Німеччина; 2) Набір ножів перфорації формат 127/0237-7А, у кількості 2 шт. Один комплект складається з: - 2х58,5 мм, - 4х47,35 мм. Країна походження: Федеративна республіка Німеччина, - Позивачем було зазначено точні та правдиві відомості про Товар (його найменування, опис, виробник, країна походження, кількість тощо), які повністю відповідали товаросупровідним документам, які надавались до митного оформлення. Відповідачем цей факт не заперечується.
Таким чином, не встановлено в діях позивача суб`єктивної сторони правопорушення за статтею 485 МК України, зокрема, спеціальної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, так і об`єктивної його сторони (жодних недостовірних/неправдивих відомостей щодо товару, необхідних для визначення його коду УКТЗЕД, Позивач не заявляв у митній декларації).
Щодо посилання відповідача на те, що позивачем не було здійснено фізичного огляду товарів перед декларуванням, правом здійснити яке останнього наділено приписами ч. 2 ст. 266 МК України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що зазначене вище посилання не приймається судомм апеляційної інстанції до уваги так як такий огляд товару є правом, а не обов`язком декларанта, крім того, - фізичний огляд товару декларантом ніяк не міг вплинути на його класифікацію згідно УКТ ЗЕД.
На безпідставності посилання контролюючого органу на те, що до подання митної декларації позивач не скористався наданим йому правом на проведення фізичного огляду товару з метою визначення точних відомостей про товари, з огляду на те, що такі дії не відносяться до встановлених статтею 266 МК України обов`язків декларанта, а визначені в якості його права, наголошував Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі №569/16121/15-а.
На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що в даній справі відповідачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються його заперечення проти позову, а також правомірність постанови від 28 вересня 2017 року №0570/10000/17 у справі про порушення митних правил.
Відповідно до положень п. п. 1 - 3 ч. 1 ст. 531 МК України,   підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи.
Оскільки при розгляді даної справи встановлено, що в діях позивача відсутні ознаки порушення митних правил за ст. 485 МК України, провадження у справі про порушення митних правил відповідачем було здійснено не об`єктивно та неповно, а викладені в оскаржуваній постанові висновки відповідача не відповідають фактичним обставинам справи, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині визнання протиправною та скасування постанови Київської міської митниці ДФС від 28 вересня 2017 року №0570/10000/17.
Відповідно до п. 1   ст. 247 КУпАП, якою встановлені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність в діях позивача події і складу адміністративного правопорушення то провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача підлягає закриттю.
Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право   скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень   та   у спосіб, що визначені   Конституцією   та   законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод   та   інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 205, 241, 242, 243, 251, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 січня 2020 року - без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк 
          
Судді:                                                                                                      Н.П. Бужак,
                                                                                                    
          І.В. Федотов