Справа №592/7475/20 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Косолап М. М.	
Номер провадження 33/816/355/20 	Суддя-доповідач Литовченко Н. О. 	
Категорія  44-3 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. ,за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Созонова В.П.,  розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Созонова В.П. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 липня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою : АДРЕСА_2 ,
  
піддано адміністративному стягненню за ст.44-3 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою  судді  Ковпаківського  районного  суду  м. Суми   від  01 липня 2020 року,  ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., у зв`язку із тим, що він 21 червня 2020 року о 20-31 год. в м. Суми по вул. Новорічна, 8, перебував у громадській споруді, приміщенні маркету «АТБ» без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 3 Постанови КМУ від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та етапів послаблення протиепідемічних заходів».
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Созонов В.П. в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі відносно його підзахисного.
За змістом доводів поданої апеляційної скарги вважає оскаржувану постанову незаконною, прийнятою без повного та всебічного встановлення обставин справи. Так, вважає неналежними доказами письмові пояснення свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , покладені судом, серед іншого, в обгрунтування доведеності вини його підзахисного за ст.44-3 КУпАП, з тих підстав, що вказані свідки безпосередньо судом не допитувалися, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень не попереджалися, а тому їх пояснення не можуть бути беззаперечними доказами вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення. Також, на думку апелянта, досліджені судом відеозаписи відтворюють лише процесуальну послідовність складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно його підзахисного за порушення ним правил карантину, а не доводять безпосередньо обставини його вчинення.  Посилається на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 зобов`язаний за власні кошти  придбати чи виготовити засоби індивідуального захисту чи йому було профінансовано витрати на їх придбання. Не визначений, на думку апелянта, і чинними нормами випадки, за яких носіння засобів індивідуального захисту є необхідним. Одночасно з цим вважає, що у суду були підстави для його звільнення від адміністративної відповідальності  у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, однак суд першої інстанції, обґрунтовуючи свої висновки, не врахував, що на утриманні у ОСОБА_1 є малолітня дитина, позитивно характеризується за місцем роботи, розкаявся у вчиненому, працює він на мінімальну заробітну плату, а тому штраф в сумі 17 000 грн. є для нього завеликим, і буде становити надмірний тягар як для нього, так і для сім`ї. До того ж, звертає увагу, що КМУ фактично визнав, що штраф у розмірі 17 000 грн. за недотримання маскового режиму є надмірним для фізичної особи.  
Заслухавши доводи  ОСОБА_1 та його захисника Созонова В.П., які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.
У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За приписами ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Так, розглянувши протокол  про адміністративне правопорушення серії АА № 069852 від 21.06.2020,   суддя    суду    першої    інстанції    дійшла    обгрунтованого    висновку,  що 
ОСОБА_1 , 21 червня 2020 року о 20-31 год. в м. Суми по вул. Новорічна, 8, перебував у громадській споруді, приміщенні маркету «АТБ» без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 3 Постанови КМУ від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та етапів послаблення протиепідемічних заходів» та  вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовано і об`єктивно підтверджується доказами, зокрема, показами самого ОСОБА_1 , наданими в суді першої інстанції, з яких вбачається, що він був випивши, зайшов з дружиною до магазину, щоб придбати цигарки, дружина була в масці, а він без маски, коли заходив до магазину, зауважень щодо відсутності маски ніхто не висловлював, а вже на касі не хотіли обслуговувати без маски, сказали, що викличуть поліцію, на що він погодився, вийшов з магазину і став чекати поліцію.
Покази ОСОБА_1 щодо перебування в приміщенні магазину «АТБ» без вдягнутих засобів індивідуального захисту (маски) підтверджується також письмовими поясненнями свідків  ОСОБА_2 - охоронця даного магазину та ОСОБА_3 - касира магазину «АТБ», згідно яких чоловіка, який разом з дружиною зайшов до приміщення магазину без захисної маски попереджали про необхідність одягти захисну маску, на що він у категоричній формі відмовлявся, сперечався з ними, на неодноразові прохання дружини одягнути маску відповідав відмовою, перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, касир ОСОБА_3 пояснювала, що в магазині без маски не можна і обслуговувати його ніхто не буде. На попередження охоронця про виклик поліції, сказав, щоб викликали, він пояснить причину таких своїх дій (а.с.4,5).
Письмові пояснення вказаних свідків вірно покладено в основу висновків суду на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.44-3 КУпАП, оскільки вони є послідовними та такими, що доповнюють один одного та узгоджуються з іншими доказами по справі, а тому підстав ставити їх під сумнів суд апеляційної інстанції не вбачає.
При цьому, доводи апеляційної скарги захисника Созонова В.П. щодо неналежності даних доказів з огляду на те, що вказані свідки безпосередньо судом не допитувалися, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень не попереджалися не заслуговують на увагу, оскільки, по-перше, будь-яких клопотань з приводу їх виклику до суду з метою перевірки, наданих ними письмових пояснень від сторони захисту не надходило, по-друге, як вбачається з досліджених судом відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, до працівників поліції біля входу в приміщення магазину «АТБ» виходить охоронець, який показує на чоловіка ( ОСОБА_1 ) та пояснює, що саме він заходив до магазину без маски, на його зауваження відмовлявся її одягати, на що він викликав поліцію (а.с. 6).
Також з даних відеозаписів вбачається, що коли під`їхали співробітники патрульної поліції  ОСОБА_1 стояв біля магазину «АТБ» та повідомив, що вони приїхали до нього і він їм пояснить ситуацію. Даним відеозаписом зафіксовано його спілкування з працівниками поліції, його нецензурні висловлювання та супровід до відділку поліції і оформлення адміністративних матеріалів.
Наведені докази у їх сукупності, на які послався суд в оскаржуваній постанові в підтвердження вини ОСОБА_1 беззаперечно підтверджують порушення ним вимог підпункту 1 пункту 3 Постанови КМУ від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та етапів послаблення протиепідемічних заходів», а тому посилання   захисника Созонова В.П . на ту обставину, що досліджені судом відеозаписи відтворюють лише процесуальну послідовність складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно його підзахисного за порушення ним правил карантину, а не доводять безпосередньо обставини його вчинення є неспроможними.
Положеннями ст.ст.23, 33 КУпАП регламентовано, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Тобто застосування вимог ст.22 КУпАП до особи є правом, а не обов`язком суду.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції піддаючи ОСОБА_1 адміністративному стягненню за ст.44-3 КУпАП дійшов висновку, що  його каяття, з огляду на поведінку після вчинення правопорушення та в суді першої інстанції не є щирим, жаль з приводу вчиненого не висловлював, у зв`язку із чим дійшов висновку про відсутність підстав для його звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, і наведені захисником доводи, що на утриманні у ОСОБА_1 є малолітня дитина, він позитивно характеризується за місцем роботи таких не спростовують.
Підсумовуючи викладене, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, грунтується на належних і допустимих доказах, досліджених у суді першої інстанції, а відтак підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного,  керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді  Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ст.44-3 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Созонова В.П. - без задоволення.
Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Литовченко Н. О.