Справа № 127/8539/20 
Провадження № 33/801/517/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гриневич В. С.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року                                                                                      м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Тишківського С.Л., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2020 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420,40 грн. 
Не погодившись із вказаною постановою, адвокат Тишківський С.Л. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Скарга мотивована тим, що суд не дослідив та не встановив, що транспортним засобом керував ОСОБА_1 ; підстав для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння не було, оскільки працівники поліції не зупиняли транспортний засіб ОСОБА_1 ; недоведеним є факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння; судом не повно відображено в постанові показання свідків; огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Порядку проходження огляду №1103.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про повторний допит у якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інспектора поліції Тиндика В.В. мотивуючи тим, що судом не повно відображено в постанові показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що зумовлює необхідність їх повторного допиту. Крім того, зазначає, що судом невірно відображено показання працівника поліції Тиндика В.В.
Враховуючи, що фіксування технічними засобами судового засідання в суді першої інстанції не здійснювалося, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості співставити показання, які надавалися свідками в суді першої інстанції та відображені в постанові суду, з показаннями, які були б були надані ними під час апеляційного перегляду справи в разі їх повторного допиту, тому вказане клопотання задоволенню не підлягає.
Клопотання про повторний допит працівника поліції для з`ясування питання чи побачив він номерні знаки мопеду під час руху транспортного засобу чи вже встановив їх після його зупинки також не підлягає задоволенню, оскільки, на думку апеляційного суду, в справі про адміністративне правопорушення є достатньо матеріалів, з яких можливо зробити певні висновки, в тому числі з приводу допустимості та належності доказів, з відповідним їх аналізом.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №364250, складеного 04.04.2020 о 19 год. 10 хв. поліцейським роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції Тиндиком В.В. , 04.04.2020 о 17 год. 47 хв. в м. Вінниці по Хмельницькому шосе 35/2 водій ОСОБА_1 керував Honda Lead АВАВ 1085 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці; виражене тремтіння пальців рук; зіниці очей звужені, не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).
У п. 2.5 Правил дорожнього руху зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.
Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 130 КУпАП України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Одним із доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 є те, що судом першої інстанції не досліджено та не встановлено, що саме ОСОБА_1 керував мопедом, однак, такі твердження спростовуються змістом оскаржуваної постанови.
Так, суд першої інстанції, оглянувши в судовому засіданні відеозапис з нагрудної камери відеоспостереження, встановив, що ОСОБА_1 рухався за кермом мопеду по зустрічній смузі від смуги, по якій рухався автомобіль патрульної поліції, після чого повернув на перехресті ліворуч. Помітивши мопед, патрульний автомобіль розвернувся та рухався по маршруту мопеда. Проїхавши перехрестя, водій мопеду зупинився, припаркувавши його на узбіччі, після чого до нього під`їхали працівники поліції. 
Вказані обставини ОСОБА_1 не спростовані.
Апеляційний суд бере до уваги безперервність відеофіксації з моменту виявлення поліцейськими мопеду на перехресті та до моменту зупинки патрульного автомобіля біля вказаного мопеду після зупинки останнього. 
Апеляційний суд звертає увагу, що інших мопедів на відеозаписі, крім згаданого, не було.
Саме з цього відеозапису вбачається, що за кермом мопеду в момент його виявлення патрульними була особа в капюшоні та в шоломі, і в той момент, коли поліцейський автомобіль під`їхав до місця зупинки мопеду, від нього відходив той самий чоловік в капюшоні. Між поліцейськими та ОСОБА_1 розпочалася напружена розмова (спір) з приводу керування ОСОБА_1 мопедом з ознаками наркотичного сп`яніння.
Враховуючи викладене, апеляційний суд критично ставиться до позиції ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом.
Проходження огляду на стан сп`яніння регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735.
У пункті 2 розділу І вказаної Інструкції зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Суд першої інстанції, оглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського встановив, що поліцейським під час спілкування з  ОСОБА_1 в останнього виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, після чого запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що він не погодився та відмовився їхати до медичного закладу для проходження огляду.
Встановивши, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, і виявивши в нього ознаки наркотичного сп`яніння, поліцейський правомірно запропонував йому пройти огляд на стан спяніння в закладі охорони здоров`я. 
З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції слідує, як ОСОБА_1 спочатку погодився на проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а потім відмовився, мотивуючи тим, що працівники поліції його не зупиняли.
Вказані дії ОСОБА_1 , на думку апеляційного суду, за встановлених вище обставин свідчать про його свідоме ухилення від проведення огляду на стан сп`яніння.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду стан сп`яніння, так як поліцейський повинен був запропоновувати йому провести огляд в закладі охорони здоров`я лише у разі його незгоди на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.
Разом з цим, підстав для проведення огляду на місці зупинки не було, оскільки зі змісту п. 12 розділу ІІ згаданої вище Інструкції слідує, що у разі встановлення поліцейським у водія стану наркотичного сп`яніння, поліцейський одразу ж направляє особу до закладу охорони здоров`я і такий огляд на місці зупинки не проводиться.
Безпідставними також є доводи апелянта про те, що судом винесено постанову за недоведеності факту відмови особи від проходження огляду належними засобами доказування з наступних підстав.
У п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103, зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
У даному випадку поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому двоє свідків своїми підписами зафіксували факт відмови ОСОБА_1 від проведення огляду в закладі охорони здоров`я. 
Тому протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом засвідчення факту відмови ОСОБА_1 від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.
Зазначення в апеляційній скарзі тієї обставини, що суд першої інстанції не дослідив та не встановив наявності у водія ОСОБА_5 умислу на ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставним, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено відносно іншої особи - ОСОБА_1 .
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано фактичні обставини справи, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало