УХВАЛА
 
05 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 504/2452/15-ц
провадження № 61-30966св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
Головуючого - Крата В. І.,  
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І.,                                Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
 
позивач - прокурор Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави,
відповідачі - Комінтернівська районна державна адміністрація Одеської області, ОСОБА_1 ,
особа, яка подала касаційну скаргу, - ОСОБА_2 ,
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення        учасників справи касаційну скаргу адвоката Марочкіна Володимира Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року в складі суддів Короткова В. Д., Гончаренко В. М., Черевко П. М.,    
 
ВСТАНОВИВ :
 
У липні 2015 року прокурор Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави звернувся в суд із позовом до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_1 і просив:
 
- скасувати розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 27 грудня 2012 року «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Чорноморської селищної ради (за межами населеного пункту)», 
 
- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 373083, виданий на ім`я ОСОБА_1 , 
 
- зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером 5122755900:01:002:0015 у власність держави.
 
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 жовтня    2015 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог, а саме того факту, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги Чорного моря.
 
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року апеляційну скаргу прокурора задоволено, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову:
 
- скасовано розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 27 грудня 2012 року «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Чорноморської селищної ради (за межами населеного пункту)», 
 
- визнано недійсним державний акт серії ЯМ № 373083, виданий            ОСОБА_1 , на право власності на земельну ділянку площею 2 га, розташовану на території Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області для ведення селянського господарства, 
 
- зобов`язано ОСОБА_1 повернути вказану земельну ділянку з кадастровим номером 5122755900:01:002:0015 до земель державної власності.
 
Апеляційний суд виходив із того, що спірна земельна ділянка належить до земель водного фонду, а саме прибережної смуги Чорного моря, й передача її в приватну власніть фізичної особи здійснена органом місцевого самоврядування з порушенням земельного законодавства. 
 
У вересні 2017 року адвокат Марочкін В. О., який діє в інтересах                     ОСОБА_2 як особи, яка не брала участь у справі, подав до                           Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Одеської області                   від 26 квітня 2016 року.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.
 
У травні 2018 року вказана справа передана до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2018 року дана справа призначена до судового розгляду.
 
У касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду як таке, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду. 
 
Указує, що апеляційний суд не перевірив та не встановив належність спірної земельної ділянки на час розгляду справи відповідачу та не врахував, що з 16 грудня 2015 року ОСОБА_2 є власником спірної земельної ділянки, а тому оскаржуваним рішенням, суд порушив його права та інтереси як власника спірної земельної ділянки.   
 
20 жовтня 2017 року Комінтернівська місцева прокуратура Одеської області подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на дану касаційну скаргу, в якому прокурор просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін. 
 
Указував, що на час звернення прокурора з позовом до суду першої інстанції ОСОБА_2 не був власником спірної земельної ділянки. 
 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року                              № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19), «саме по собі набуття особою, яка не брала участі у справі, права власності на майно, щодо якого виник спір, зокрема після ухвалення судом першої інстанції рішення, не обов`язково свідчить про те, що судовим рішенням вирішено питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків. Натомість питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватись виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення. Отже, підстав для відступлення від висновку Верховного Суду України, викладеного у постановах від 13 березня 2017 року № 6-1783цс16 та від 06 вересня 2017 року № 6-1099цс17, не вбачається».
 
Розпорядження про затвердження проєкту землеустрою за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване, незалежно від того, чи було воно визнане судом недійсним або скасоване. Тому судове рішення про скасування розпорядження про затвердження проєкту землеустрою є правовою оцінкою суду, сформульованою судом при розгляді цієї справи за участі відповідача, і така оцінка не є обов`язковою для судів при розгляді іншої справи, в тому числі за участі скаржника - особи, яка не брала участі у цій справі.
 
Рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовної вимоги про скасування розпорядження про затвердження проєкту землеустрою не вирішує питання про права та обов`язки ОСОБА_2 як особи, яка не брала участь у цій справі.
 
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що визнання недійсним державного акта не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для її витребування з чужого незаконного володіння, зокрема у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18). Тому аналогічно наведеним вище висновкам щодо вимоги про скасування розпорядження про затвердження проєкту землеустрою судове рішення про визнання недійсним державного акта є правовою оцінкою суду, сформульованою судом при розгляді цієї справи за участі відповідача, і така оцінка не є обов`язковою для судів при розгляді іншої справи, в тому числі за участі скаржника - особи, яка не брала участі у цій справі. Слід також мати на увазі, що державні акти на право власності або користування землею втратили значення документа, що посвідчує право власності або користування, оскільки речові права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
 
Ураховуючи викладене, рішення апеляційного суду про задоволення позовної вимоги про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку не вирішує питання про права та обов`язки ОСОБА_2 як особи, яка не брала участь у цій справі.
 
Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Такий висновок наведений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18). Водночас такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18).
 
Із огляду на викладене рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовної вимоги про повернення земельної ділякни у власнсіть держави не вирішує питання про права та обов`язки ОСОБА_2 . 
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
 
Ураховуючи, що рішення апеляційного суду Одеської області                                     від 26 квітня 2016 року не вирішує питання про права та обов`язки                    ОСОБА_2 як особи, яка не брала участь у справі, касаційне провадження за його касаційною скаргою підлягає закриттю.
 
Керуючись статтями 396, 400, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Марочкіна Володимира Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року в справі за позовом прокурора Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_1 про скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту та повернення земельної ділянки у власність держави закрити.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                         В. І. Крат
 
Судді                                                                                                      Н. О. Антоненко 
 
                                                                                                                 В. І. Журавель 
 
                                                                                                                Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                                М. М. Русинчук