Номер провадження: 22-ц/813/1669/20 
Номер справи місцевого суду: 521/5841/17
Головуючий у першій інстанції Лічман Л.Г.
Доповідач Дрішлюк А. І.
Категорія: 37

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2020 року                                                                м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,
при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду від 06 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом Одеської міської ради до Третьої одеської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - державного нотаріуса Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, про визнання недійсним заведення спадкової справи, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, -        

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2017 р. Одеська міська рада звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою, та яку згодом було уточнено, у якій просила суд визнати заведення Третьою одеською державною нотаріальною конторою спадкової справи № 1114/2016 ВІД 23.11.2016 року до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , недійсним, а також визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , яке зареєстроване в Спадковому реєстрі за № 60106386, в реєстрі нотаріальних дій за № 2-39 та видане ОСОБА_3 16.01.2017 р. державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, посилаючись на наступні обставини. 23.11.2016 року за вх. № 5259/02-14 Третьою одеською державною нотаріальною конторою була зареєстрована заява ОСОБА_3 про відкриття спадкової справи і видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням суду про встановлення додаткового строку до нотаріальної контори не подавалися. Таким чином, в діях нотаріуса вбачається наявність порушень вимог ст. 1270 ЦК України, ст. 49 Закону України «Про нотаріат», п. 1 гл. 13 розд. І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та є підставою для визнання недійсним заведення спадкової справи (т. 1,а.с. 4-8; т. 1,а.с. 157-161).
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2018 року позовні вимоги Одеської міської ради задоволено частково. Визнано недійсним та скасувано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , яке зареєстроване в Спадковому реєстрі за № 60106386, в реєстрі нотаріальних дій № 2-39 та видане ОСОБА_3 16 січня 2017 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9. В іншій частині позовних вимог відмовлено (т.1,а.с. 219-221).
21 грудня 2018 року не погоджуючись з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2018 року, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції. Апелянт зазначає, що про вказане рішення йому стало відомо, після того як вона отримала рекомендованим листом повідомлення, що в провадженні Малиновського районного суду знаходиться справа за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус ОМНО Ланіна В.І. про визнання спадщини відумерлою, витребування майна від добросовісного набувача, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. 30 листопада 2018 року після ознайомлення з матеріалами вищезазначеної справи стало відомо, що підставою позову ОМР слугувало оскаржуване рішення. Ухвалене рішення суду від 06 грудня 2018 року вплинуло на права та обов`язки ОСОБА_1 , оскільки квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 188 від 27.01.2018 року. Розгляд вищезазначеної цивільної справи без залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи позбавило її конституційного права на захист своїх прав та інтересів, що є порушенням норм процесуального права, та є підставою скасування незаконного судового рішення з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову (т.1,а.с. 238-243).
26 грудня 2018 року відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями суддею-доповідачем обрано Погорєлову С.О. (т.2,а.с. 3).
Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.
В порядку ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи Одеського апеляційного суду визначено 03.01.2019 рік.
Згідно з ч. 5 ст. 31 ЦПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.
В порядку автоматизованого розподілу судової справи після створення нового суду суддею - доповідачем визначено суддю Дрішлюка А.І., якого було переведено до Одеського апеляційного суду відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 4065/0115-18 від 28 грудня 2018 року(т.2 а.с. 4).Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року справу прийнято до провадження.
04 квітня 2019 року представником ОМР -Завальнюк В.А. до апеляційного суду було подано відзив на апеляційну скаргу, у якому представник позивача наполягає на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення(т.2, а.с.36-40).
19 квітня 2019 рокупредставником ОМР - Чечіткою А.Ю. до апеляційного суду було подано відзив на апеляційну скаргу у новій редакції, у якому представник зазначає, щотвердження апелянта про вплив рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 96 грудня 2017 року на її права та обов`язки є такими, що не відповідають дійсності, оскільки даний спір не стосується інтересів апелянта(т.2, 41-46).
01 листопада 2019 року представником апелянта - ОСОБА_6 до апеляційного суду було подано письмові пояснення, у яких він зазначив, що у позивача на час звернення до суду із позовною заявою не виникла права на звернення до суду з вимогою щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, а з`явилась лише право звернутись з позовом про визнання свідоцтва відумерлою, позов з яким звернувся представник ОМР у даній справі, без залучення апелянта, на думку представника апелянта, є зловживанням правом. Окрім того ОСОБА_6 посилався на те, в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 22.06.2017 р., якою апеляційну скаргу у вказаній справі ОСОБА_5 задоволено частково, апеляційну скаргу представника Одеської міської ради задоволено, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2016 р. скасовано, заяву ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду не зазначено про відсутність у ОСОБА_3 права на спадкування. Окрім цього, апелянт вважає, що оскільки Третю Одеську нотаріальну контору було припинено, провадження у справі підлягає закриттю(т.2,а.с. 61-71).
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам. 
В судовому засіданні представник апелянта - ОСОБА_6 просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача - Коваленко К.С. проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що на час заведення спадкової справи ОСОБА_3 за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2016 р. у була визнана спадкоємцем четвертої черги, отже мала право подати заяву про прийняття спадщини до спливу 15-ти місячного строку, тобто до 08.01.2017 р., тож нотаріусом ОСОБА_9 при заведенні спадкової справи не порушено норм чинного законодавства, оскільки, дії щодо заведення спадкової справи були правомірними. Однак, оскільки рішення на підставі якого було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, у подальшому біло скасовано,вказане свідоцтво про право на спадщину підлягає визнанню недійсним та скасуванню.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 16.12.2016 р., внаслідок чого прізвище дружини змінено на « ОСОБА_3 »(т.1, а.с. 126). 
Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 5136-214445-2016 від 28.12.2016 р. ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 07.02.2008 р. (т.1, а.с. 114).
Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.06.2008 р., зареєстровано в реєстрі за № 3-2130, посвідченому 27.06.2008 р. державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Арабаджи К.Г., дублікат якого виданий 11.01.2017 р. державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою Л.П., видно, що ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1 . Квартира складається з однієї кімнати, жилою площею 17,1 кв.м., загальною площею 32, 5 кв.м. (т.1, а.с. 89, 112-113).
Відповідно до Інформаційної довідки з єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.01.2017 р. власником квартири по АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_4 (т.1, а.с. 128).
З довідки (виписка з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) № 1693 ОСОБА_4 проживав по АДРЕСА_1 самостійно(т.1, а.с. 74). 
ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 49 років помер ОСОБА_4 з причин злоякісного новоутворення печінки, що підтверджується актовим записом про смерть № 10420 від 09.10.2015 р. та повним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть(т.1, а.с. 75-78).
Відповідно до матеріалів спадкової справи № 1114/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , заведеної 23.11.2016 р. нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини 23.11.2017 р. та 30.11.2016 р. звернулася ОСОБА_3 (т.1, а.с. 65).
Відповідно до довідки № 1521 від 28.11.2016 р. ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого разом з нею за даною адресою проживав та був зареєстрований ОСОБА_4 з 29.10.2008 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та вони вели спільне господарство(т.1, а.с. 41, 73). 
З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45986101 від 30.11.2016 р. після смерті ОСОБА_4 за вказаними параметрами відомості у спадковому реєстрі відсутні(т.1, а.с. 70). 
Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45889423 від 23.11.2016 р. було зареєстровано спадкову справу номер у спадковому реєстрі 59853479, номер у нотаріуса 1114/2016 після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 72).
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2016 р. заяву ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_4 однією сім`єю в період з 2009 року по дату смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( т.1, а.с. 40). 
Враховуючи, що ОСОБА_3 за вказаним рішенням суду була визнана спадкоємцем четвертої черги, отже мала право подати заяву про прийняття спадщини до спливу 15-ти місячного строку, тобто до 08.01.2017 р. обґрунтованим є висновок суду першої інстанції щодо відсутності порушень норм чинного законодавства нотаріусом ОСОБА_9 при заведенні спадкової справи.
Оскільки ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.06.2017 р. у вказаній справі апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, апеляційну скаргу представника Одеської міської ради задоволено, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2016 р. скасовано, заяву ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду, обґрунтованим, таким, що ґрунтується на матеріалах справи та нормах чинного цивільного законодавства є висновок суду першої інстанції, що вказане свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , яке зареєстроване в Спадковому реєстрі за № 60106386, в реєстрі нотаріальних дій за № 2-39 та видане ОСОБА_3 16.01.2017 р. державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, підлягає визнанню недійсним та скасуванню як таке, що видане без достатньої правової підстави(а.с. 176). 
Звертаючись до суду із апеляційної скаргою представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 наголошував на тому, що оскільки оскаржуване судове рішення було ухвалено за відсутності ОСОБА_1 , що позбавило її конституційного права на захист свої прав та інтересів, що є підставою скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд звертає увагу, що апелянтом не наведено жодного доводу щодо необґрунтованості чи незаконності оскаржуваного рішення суду, не наведено жодного заперечення та не поданожодного належного, допустимого та достатнього доказу на спростування заявлених позовних вимог.
Щодо наведених доводів апелянта апеляційний суд звертає увагу на наступне.
Верховний Суд наголошує на тому, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між заявником і сторонами спору не може братися до уваги.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 04.07.2019 у справі № 175/2307/14-ц та від 30.10.2019 у справі 755/20358/14-ц.
Втім з оскаржуваного судового рішення вбачається, що за результатом розгляду зазначеної справисудом першої інстанції було ухвало рішення щодовизнання правомірними дій нотаріуса ОСОБА_9 при заведенні спадкової справи№ 1114/2016 до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та скасування свідоцтво про право на спадщину, виданого ОСОБА_3 .Вирішивши наведені вище питання, суд першої інстанції ані в мотивувальній, ані в резолютивній частинах оскаржуваного рішення у справі №521/5841/17не зробив висновків щодо прав та обов`язків ОСОБА_1 , як добросовісного набувача квартири за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не є спадкоємцем ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та не має жодного відношення до відкритої нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контороюОСОБА_9 23.11.2016 р. спадкової справи № 1114/2016.
Виходячи з вищевикладеногобезпідставними є також посилання апелянта на порушення судом першої інстанції вимогінстанції вимог ч.5 ст.4 та ч.2 ст.190 ЦПК України як на безумовну підставу скасування оскаржуваного судового рішення.
Крім того, апеляційний суд не звертає увагу, що наведені у письмових поясненнях представником апелянта доводи, що по суті є доповненнями до апеляційної скарги, апеляційний суд до уваги не приймає виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.356 ЦПК України у апеляційній скарзі мають бути зазначенів чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо).
Відповідно до положень ч. 1,2 ст. 374 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи, в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Втім, наведені письмові пояснення було подано з пропуском, встановленого ст. 354 ЦПК України строку, а також не містилидокази надсилання копій зазначених пояснень іншим учасникам справи. Саме лише посилання у наведених поясненнях на положення ч.4 ст. 367 ЦПК України не можуть вважатись достатньою підставою для прийняття апеляційним судом пояснень, що не відповідають вимогам ст.ст. 354, 374 ЦПК України.
Інших доводів незаконності, необґрунтованості рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо) апеляційна скарга не містить.
Таким чином, враховуючи вище наведене, положення діючого цивільного законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, а тому на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду від 06 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді Одеського апеляційного суду                                А.І. Дрішлюк

                                                               М.М. Драгомерецький

                                                               Р.Д. Громік

Повний текст цієї постанови складено 17 вересня 2020 року.
Суддя Одеського апеляційного суду                А.І. Дрішлюк

10.09.2020 року                                                                 м. Одеса