Справа  №359/2206/19                                                         Головуючий в суді І інстанції - Кабанячий Ю.В.
Провадження  №33/824/2466/2020                                                          Доповідач - Полосенко В.С.

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
    14 серпня 2020 року                                                                                      м. Київ
 
            Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності- адвоката Сподар А.В.,  розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від  02 червня 2020 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,  проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
Відповідно до постанови судді І-ї інстанції, 04.03.2020 о 20 год. 03 хв. в м. Бориспіль по вул. Головатого, 89, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки "FordMondeo" д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5. ПДР України, у зв`язку з чим дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Не погоджуючись із зазначеною постановою суду І-ї інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.
Вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. 
Вказує, що працівниками поліції необгрунтовано зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 заперечував проти проходження тесту на драгер, натомість наполягав на медичному освідуванні.
Зазначає, що він не мав можливості прибути з Чернігівської області в м. Київ в судове засідання, клоптання його захисника про відкладення судового засідання через його неявку було проігноровано,  а тому він був позбавлений можливості спростувати інкриміноване йому правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Сподара А.В. на підтримку поданої апеляційної скарги,  вивчивши матеріали провадження, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.
Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.
Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, правильності кваліфікації дій за вказаною статтею, оскільки зазначене підтверджуються зібраними у справі доказами.
У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №334684 від 04.03.2020, в м. Бориспіль по вул. Головатого, 89 водій ОСОБА_1 керував  автомобілем «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, нечітка мова, поведінка, що не відповідає обстановці. Пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України (а.с.2).
При цьому, відмова ОСОБА_1  від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4,5).
У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що він наполягав саме на медичному огляді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, та спростовуються наданими до апеляційного суду матеріалами.
  Всупереч доводам апеляційної скарги, суд І-ї інстанції надав належну правову оцінку поданому захисником Сподарем А.В. клопотанню про відкладення судового засідання та цілком обґрунтовано, з посиланням на практику ЄСПЛ, навів мотиви необхідності розгляду справи про адміністративне правопорушення в межах строків, визначених ст.38 КУпАП. 
Таким чином, достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.
Із огляду на вищезазначене, постанова районного суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, - 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного  суду Київської області від 02 червня  2020року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП  - без змін.
            Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.   
 
Суддя                                                                                                      В.С. Полосенко