ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2881/19  Номер провадження 33/814/263/20	Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І.  Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Делії В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Делії В.М., на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2020 року щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, місце роботи невідомо, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні  правопорушення,-

в с т а н о в и в:

       Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини

Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2020 року ОСОБА_1 , визнано винуватим у чиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить  420 грн 40 коп в дохід держави.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 04.12.2019 року о 21 год. 00 хв., керував автомобілем ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Полтаві пров. Кизиловий, 3, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в чергового лікаря ПОНД в м. Полтаві, пров. Шевченка, 5А. Висновок лікаря №499 від 04.12.2019 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з вказаним рішенням суду , адвокат Делія В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування поданої апеляції вказує на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права і не ґрунтується на фактичних обставинах справи. Суд не досліджував , чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом , належних та допустимих доказів цієї обставини матеріали справи не містять. Диск з відеозаписом події досліджений не був у зв`язку з пошкодженням і судом не витребувано його копію.
Судом не досліджувались підстави складання протоколу , законність та обґрунтованість його складання , наявність доказів вчинення правопорушення , а за основу взято лише невнятні пояснення другого екіпажу патрульної поліції, який підтвердив , що факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу у період , вказаний в постанові вони не бачили.
Свідки перебування першого екіпажу на місці так званої зупинки також не залучалися. Протокол щодо ОСОБА_1 складено з грубим порушенням. В суд не викликався екіпаж «поліна» , у них не з`ясовувалися підстави і законність зупинки транспортного засобу , чим підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом , як зафіксовано час , який вказано у протоколі тощо. Не містять матеріали доказів відсторонення особи від керування транспортним засобом та передачі його для керування іншій особі. 

Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду

В судовому засіданні ОСОБА_1 та в його інтересах адвокат Делія В.М. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

Мотиви суду

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності , адвоката на підтримання доводів апеляційної скарги , вивчивши матеріали провадження , апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Вважаю, що вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.
Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на: 
-протокол  про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №305565 від 04.12.2019 року (а.с.1);
- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №499 від 04.12.2019 року, де вказано, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.2);
- пояснення лікаря-нарколога ОСОБА_6. та пояснення працівників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були допитані в судовому засіданні.
Вказані докази є досить вагомими у питанні доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та узгоджуються між собою.
       Проаналізувавши зазначені докази суддя прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 та кваліфікував його дії за ст.130 ч.1 КУпАП.
Із вказаними висновками судді суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Доводи апеляційної скарги адвоката Делії В.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються ні на нормах закону, ні на фактичних обставинах справи, а тому вищевикладених висновків суду не спростовують.
Доводи апеляційної скарги про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , зокрема , через те , що він не керував транспортним засобом, є непереконливими, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доказами та аргументами , що наведені у постанові судді
Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Положеннями статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Доводи апеляції в цілому зводяться до того , що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.
Проте такі доводи є непереконливими.
Так , факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується , по-перше, протоколом про адмінправопорушення із змісту якого вбачається , що він , викладаючи своє пояснення , не заперечував факт керування транспортним засобом.
Крім того, в матеріалах справи є пояснення , написане власноруч ОСОБА_1 , в якому він зазначив , що 04.12.2019 року о 21-00 год. керував автомобілем ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. 
Також , слід наголосити , що в суді першої інстанції ні ОСОБА_1 , ні в його інтересах адвокат не заперечували факт керування транспортним засобом.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги , апеляційним судом було допитано свідка ОСОБА_5 - поліцейського роти 34 батальйону УПП в Полтавській області , який підтвердив , що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та в подальшому для складання протоколу викликано інший екіпаж у зв`язку з терміновою необхідністю від`їзду на інший виклик.
Та обставина , що протокол щодо ОСОБА_1 був складений іншим екіпажем у зв`язку з невідкладною службовою необхідністю екіпажу , який зупинив водія , жодним чином не вказує на допущення порушень з боку працівників поліції як одного , так і іншого екіпажу.
Переконливих доказів на підтвердження яких-небудь порушень стороною захисту надано не було.
З огляду на викладене , приходжу до висновку , що суддя суду першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини по справі та обґрунтувавши їх належними і допустимими доказами, постановив законне та обґрунтоване судове рішення про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею і доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків.
Порушень законодавства про адміністративні правопорушення, суддею суду першої інстанції, які ставили б під сумнів його висновки, в ході апеляційного розгляду не встановлено. 
Зважаючи на вищевикладене, не вбачаю підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Делії В.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення , а постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП - без змін;

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя А.О. Рябішин