Справа № 163/1320/20  Провадження №33/802/524/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія:ч. 1 ст. 483 МК України. 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю представника митниці Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Філюка С.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 22 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Польща,
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 164 587 (сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот вісімдесят сім) гривень 44 копійки з конфіскацією в дохід держави 744 штук жіночих топів та 3420 штук жіночих трусів загальною вартістю 164 587,44 гривень.
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок та 2664 (дві тисячі шістсот шістдесят чотири) гривні витрат по справі на зберігання товарів.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він, прямуючи 31.02.2020 з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "ДАФ", номерний знак  НОМЕР_1 , з причепом "SAMRO", номерний знак НОМЕР_2 , в якому переміщувався вантаж "підгузки для дітей, пелюшки гігієнічні, серветки вологі, подушечки з вати, прокладки урологічні, палички гігієнічні" в кількості 2854 вантажних місця, намагався перемістити через митний кордон з приховуванням від митного контролю в 10 поліетиленових мішках 744 штуки жіночих топів та 3420 штук жіночих трусів загальною вартістю 164 587,44 гривень шляхом подання документів з неправдивими відомостями щодо кількості вантажних місць, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.
В поданій апеляційній скарзі захисник  ОСОБА_1 - адвокат Філюк С.М. вважає постанову судді незаконною. Зазначає, що суд першої інстанції в судовому рішенні перерахував докази, однак не надавши їм правової оцінки. Посилається на те, що  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не вчиняв та не мав жодного умислу на його вчинення. Вказує на те, що транспортний засіб у якому нібито було виявлено прихований товар, не є власністю ОСОБА_1 , останній лише виконував трудові обов`язки водія по вантажних перевезеннях товару, який офіційно по існуючих документах завантажив та перевозив. При цьому ОСОБА_1 не є ні відправником вантажу, не є власником автомобіля та перевізником, а лише водієм. Вважає, матеріалами справи не доведено, що  ОСОБА_1 був обізнаний про наявність в автомобілі іншого товару, що свідчить про відсутність прямого умислу в його діях. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Плотніков Славомір та його захисник у судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином, що підтверджується телефонограмою від 16.09.2020, яка міститься в матеріалах справи. Жодних клопотань від них про відкладення розгляду справи не надходило.
А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника митниці, який заперечив доводи апеляційної скарги і просив рішення судді залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав. 
Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.
Висновок місцевого суду про наявність в діях  ОСОБА_1 . ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Захисник особи, яка притягується до відповідальності вказує про те, що  ОСОБА_1 , як водій фірми перевізника не повинен нести відповідальність в даному випадку.
Проте, такі його доводи на увагу суду не заслуговують з врахуванням таких обставин.
Факт переміщення через митний кордон товару, який вказаний у протоколі про порушення митних правил, складеному відносно ОСОБА_1 , стверджено матеріалами справи, та ніким фактично не оспорюється.
Так, як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1  будучи водієм фірми перевізника «Uslugi Transportowe», здійснював переміщення товару відправником якого є :компанія «TORUNSKIE ZAKLADY MATERIALOW OPATRUNKOWYCH S.A.», одержувач: ТОВ «Белла-Трейд», та особисто подавав до митного органу товарно-супровідні документи на вантаж. При перевірці вантажу на митниці була виявлено невідповідність товару, товаросупровідним документам.
Відповідно до п.37 ст.4 МК України перевізником є особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України, або є відповідальною за такі перевезення.
Відповідно до ч.2 ст.191 МК України перевізники зобов`язані під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування. У разі неможливості такої перевірки вносити відповідний запис до міжнародної автомобільної накладної (CMR).
За положеннями ч.2 ст.460 МК України перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).
З диспозиції ч.1 ст.483 МК України вбачається, що відповідальність особи за даною нормою закону, настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Таким чином, враховуючи вищевказані положення Митного кодексу України, перевізники зобов`язані під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування, та вони несуть відповідальність лише виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, і перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).
Крім того, суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.483 МК України є особа, яка безпосередньо перемістила, або вчинила дії, спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
Як вбачається з матеріалів справи, в поданих до митного контролю документах вказано про товари в кількості 2854 вантажних місць. Разом з тим, під час огляду встановлено, що виявленого в транспортному засобі товару більше, аніж заявлено в документах, а саме окрім заявленого перевозилось 10 поліетиленових мішків з 744 штуками жіночих топів та 3420 штуками жіночих трусів.
ОСОБА_1  в своїх письмових поясненнях, які він надав працівникам митниці, вказав, що він особисто був присутній при завантаженні товару, і при цьому жодних застережень до товаросупровідних документів не вносив. Про товар, що знаходився в транспортному засобі він знав, даних змін до CMR він не вносив, митникам про додатковий товар не повідомляв.
Аналізуючи обставини справи та положення ч.1 ст. 483 МК України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про те, що саме  ОСОБА_1 повинен у даному випадку нести відповідальність за порушення митних правил, оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази в розумінні ст.495 МК України його винуватості у порушенні митних правил.
Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях  ОСОБА_1  складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.
При цьому, усі доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення через відсутність вини у вчиненні правопорушення, на думку апеляційного суду зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.
Постанова судді Любомльського районного суду від 22 червня 2020 року є законною та такою, що винесена відповідно до вимог МК України і КУпАП, а підстави для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.
А тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Філюка С.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 22 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за ч.1 ст.483 МК України - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду                                           В.П. Денісов