УХВАЛА

14 липня 2020 року 
м. Київ

Справа №  903/919/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Стратієнко Л.В., Ткач І.В.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"  

на рішення Господарського суду Волинської  області
(суддя Войціховський В.А.)
від 25.02.2020 

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду
(головуючий - Дужич С.П., судді - Миханюк М.В., Саврій В.А..)
від 20.05.2020 

у справі за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 
до Комунального підприємства Володимир-Волинське підприємство теплових мереж "Володимир-Волинськтеплокомуненерго"    
про стягнення 241 588,77 грн, 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 25.02.2020 у справі № 903/919/19, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2020, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача  180 122,98 грн, з яких: 61 465,80 грн - 50% пені, 65 381,57 грн - 3% річних, 53 275,61 грн - інфляційних втрат та також судовий збір. У позові в частині стягнення 61 465,79 грн пені - відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, застосував частину 1 статті 233 Господарського кодексу України, врахував висновки про застосування цієї норми, викладені у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, № 924/754/18 від 18.06.2019, № 912/1703/18 від 27.03.2019, взяв до уваги нетривале прострочення у виконанні зобов`язання, повну оплату отриманого газу, майновий стан сторін, стан розрахунків та соціальну значущість підприємства - відповідача, відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору постачання природного газу №3170/1718-ТЕ-2 від 18.09.2017, відсутність в діях відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання, а також те, що основна заборгованість була перерахована ще до подачі позову до суду, прострочка оплати носила нетривалий характер, стягнення на користь позивача сум процентів річних та індексу інфляції, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем, і зменшив нараховану позивачем пеню на 50% до 61 465,79 грн.

18.06.2020 АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Волинської області від 25.02.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2020  у справі № 903/919/19 до суду касаційної інстанції, в якій просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій в частині відмови у стягненні 61 465,79 грн пені та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.

Підставою касаційного оскарження заявник визначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм статей 525, 526, 551, 599, 625 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України, оскільки суди зменшили неустойку, не врахувавши інтереси позивача. 

Заявник у касаційній скарзі стверджує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також має виняткове значення для учасника справи, оскільки стосується регулювання відносин на ринку природного газу та прямо впливає на фінансового стан підприємств - учасників цього ринку.

Ретельно вивчивши матеріали справи та касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 9 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

08.02.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460-IX, згідно з яким, зокрема, внесено зміни до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Так, відповідно пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частина 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року - 2 102 гривні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 241 588,77 грн, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (500 х 2  102,00 грн).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на конкретні обставини цієї справи, сформовану практику суду касаційної інстанції щодо застосування норм статті 233 Господарського кодексу України з питання зменшення пені, порядку та підстав такого зменшення, порушеного у касаційній скарзі, а також відсутність підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд дійшов висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини 3 статті 287, пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 903/919/19 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Волинської  області від 25.02.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 у частині відмови у стягненні 61 465,79 грн пені.

2. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"  разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                І. Кондратова

Судді                                                                                                 Л. Стратієнко

                                                                                                       І. Ткач