ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року 
м. Київ

Справа №  904/4262/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В.Г.,
суддів: Банаська О.О., Катеринчук Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання - Хмельовського В.О., 

за участю представника Компанії «Ментікто Холдінгс Лімітед» - Хорунженко  В.С.,
інші учасники справи не скористалися правом участі у судовому засіданні,  

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ВТБ Банк»
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.07.2019
у складі колегії суддів: Білецької Л.М. (головуючий), Верхогляд Т.А., Чередка А.Є. 
та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019
у складі судді Калиниченко Л.М.
за позовом Акціонерного товариства «ВТБ Банк»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проско Ресурси» та Компанії «Ментікто Холдінгс Лімітед»,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сасма-Сток», 
про визнання договору купівлі-продажу недійсним
у межах справи № 904/4262/17 
за заявою Акціонерного товариства «ВТБ БАНК»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проско Ресурси»
про визнання банкрутом.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій.
1.          02.08.2010 між продавцем - Компанією «Ментікто холдінг лімітед», покупцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Сасма-Сток» (далі - ТОВ «Сасма-Сток»), який діє як комісіонер на підставі договору комісії від 02.08.2010 № К-1 та комітентом покупця - Товариством з обмеженою відповідальністю «Проско Ресурси» (далі - ТОВ «Проско Ресурси») укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № 14047Б (далі - Договір), за умовами якого продавець зобов`язується передати, а покупець зобов`язується забезпечити прийняття комітентом покупця та оплатити цінні папери - акції прості іменні, номінальною вартістю 0,25 грн у кількості 26 403 227 штук на загальну суму 50 000 000 дол. США на умовах Договору (п.п.1.1, 2.1 Договору). 
2.          08.09.2016 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/7492/16 за позовом Компанії «Ментікто холдінг лімітед» до ТОВ «Проско Ресурси», ТОВ з іноземними інвестиціями «Кольорові метали», ТОВ «Юкрейн Мінералс», ТОВ «Любимівський кар`єр», ТОВ «Юмін» про солідарне стягнення заборгованості позов задоволено повністю. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь Компанії «Ментікто холдінг лімітед» заборгованість за Договором купівлі-продажу від 02.08.2010 № 14047Б у розмірі 50   000 000 доларів США, що становить 1 266 450 000 грн. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 у справі № 904/7492/16 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2016 залишено без змін.
3.          30.05.2017 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2017 за заявою Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (переіменовано в Акціонерне товариство «ВТБ Банк», далі - АТ «ВТБ Банк») порушено провадження у справі № 904/4262/17 про банкрутство ТОВ «Проско Ресурси», визнано грошові вимоги АТ «ВТБ Банк» на суму 569  919  174,84 грн, введено процедуру розпорядження майном боржника до 22.09.2017, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Глеваського В.В. 
4.          Компанія «Ментікто Холдінгс Лімітед» звернулась з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство №  904/4262/17 на суму 1  441  543  526,01  грн, які включають заборгованість з оплати 50 млн. доларів США за продані акції згідно з оспорюваним договором від 02.08.2010 № 14047Б. 

Обґрунтування позову. 
5.          26.01.2018 від АТ «ВТБ Банк» до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява до ТОВ «Проско Ресурси» та Компанії «Ментікто Холдінгс Лімітед», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ТОВ «Сасма-Сток», про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 02.08.2010 №  14047Б, а саме: акцій простих іменних, номінальною вартістю 0,25 грн у кількості 26 403 227 штук на загальну суму 50 000 000 доларів США.
6.          Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що спірний договір не відповідає вимогам статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що є підставою для визнання його недійсним на підставі статті 215 зазначеного Кодексу. 
Позивач стверджував, що на спірному договорі відсутній підпис та печатка ТОВ «Сасма-Сток», а також дані щодо уповноваженої особи, яка діє від імені покупця - ТОВ «Сасма-Сток». У спірному договорі є дані, що ТОВ «Сасма-Сток» має код ЄДРПОУ 24227748, ліцензію ДКЦПРФ на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з торгівлі цінними паперами від 19.10.2001 серія АА № 241579, однак, як вказував позивач, зазначені відомості у ТОВ «Сасма-Сток» відсутні.
Крім того, позивач вважав, що у ТОВ «Сасма-Сток» відсутнє підтвердження державної реєстрації юридичної особи, за таких обставин у останнього відсутній необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Позивач зазначав, що ТОВ «Проско Ресурси» при укладенні договору купівлі-продажу 02.08.2010 на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна Товариства, повинно було мати відповідне рішення Загальних зборів учасників, але таке рішення відсутнє.
Позивач наголосив, що ТОВ «Проско Ресурси» має заборгованість перед АТ «ВТБ БАНК» на загальну суму 624 967 146,87 грн. 
Позивач також вважав, що заборгованість на підставі договору купівлі-продажу від 02.08.2010 № 14047Б була штучно створена пов`язаними між собою особами з метою здійснення в подальшому контролю у справі про банкрутство. 

Розгляд справи судами.
7.          Справа розглядалася судами неодноразово.
8.          08.05.2018 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/322/18  позов задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів від 02.08.2010 № 14047Б, укладений між ТОВ «Сасма-Сток» та Компанією «Ментікто Холдінгс Лімітед».
9.          Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив із непідписання договору ТОВ «Сасма-Сток», як покупцем та стороною оспорюваного договору купівлі-продажу цінних паперів та незасвідчення його печаткою ТОВ «Сасма-Сток»; відсутності в ЄДРПОУ даних про державну реєстрацію ТОВ «Сасма-Сток», як юридичної особи з присвоєнням їй коду 24227748, зазначеного в тексті (реквізитах сторін) оспорюваного договору; встановлення обставин приналежності акцій ВАТ «Просянський гірничозбагачувальний комбінат» ТОВ «Проско Ресурси» за період 2008-2012 років з часткою понад 98 % статутного капіталу (103  883  374 шт), згідно з даними Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України, які є публічною інформацією, що виключає приналежність у продавця за оспорюваним договором Компанії «Ментікто Холдінгс Лімітед» акцій в кількості 26 403 227 шт. (частка близько 25 %). Суд першої інстанції зазначив, що відсутність юридичної особи, яка є стороною (продавцем) за спірним договором, серед власників цінних паперів згідно з публічними даними також підтверджує недійсність договору згідно з частиною п`ятою статті 203 ЦК України та є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 215 ЦК України.
10.          10.09.2018 Дніпропетровський апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Компанії «Ментікто Холдінгс Лімітед» залишив без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2018 у справі № 904/322/18 залишив без змін. 
11.          Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності дієздатності ТОВ «Сасма-Сток», яка є стороною спірного договору, як юридичної особи, що не зареєстрована в ЄДРПОУ, що суперечить приписам частини другої статті 203 ЦК України, та прийняв до уваги, що оспорюваний правочин від 02.08.2010 № 14047Б не підписувався уповноваженою особою ТОВ «Сасма-Сток» та не засвідчувався його печаткою, що є порушенням статті 207 та частини четвертої статті 203 ЦК України та є підставою, на думку апеляційного суду, для визнання його недійсним відповідно до статті 215 ЦК України.
12.          05.02.019 постановою Верховного Суду касаційну скаргу Компанії «Ментікто Холдінгс Лімітед» задоволено частково. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2018 у справі № 904/322/18 скасовано, справу № 904/322/18 направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.
13.          Суд касаційної інстанції дійшов висновків про те, що судами попередніх інстанцій не досліджувалися обставини виконання такого договору сторонами, реєстрації компетентним реєстратором акцій на підставі спірного договору за ТОВ «Проско-Ресурси», незважаючи на те, що відповідачем було надано пояснення щодо фактичного виконання договору між покупцем та продавцем та докази фактичного переоформлення Сертифікату акцій продавця серії А №0709 від 29.07.2010 на Сертифікат акцій покупця серії А №0710 від 04.08.2010 (т. 4, а.с. 57-61). Відтак, за відсутності доказів фактичного виконання оспорюваного договору його не можна визнавати недійсним з підстави непідписання стороною, оскільки відсутні належні докази його укладення (досягнення згоди щодо усіх істотних умов, яка виражається у підписанні договору).
Верховний Суд дійшов висновків, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про недійсність оспорюваного договору, як такого, що укладений стороною, яка не має дієздатності суб`єкта цивільних відносин (юридичної особи), є передчасними та зробленими за неповного дослідження фактичних обставин правового статусу ТОВ «Сасма-Сток». 
Колегія суддів касаційного суду зазначила, що до договорів купівлі-продажу цінних паперів на момент укладення оспорюваного правочину застосовувалися особливості набуття, реєстрації права власності на акції, які визначалися статтею 5 Закону України «Про національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні» (в редакції Закону України від 10.12.1997 № 710/97-ВР, чинній на 02.08.2010), статей 4-6, 16-17, 39, 42 Закону України «Про цінні папери і фондовий ринок» (в редакції Закону України від 23.02.2006 № 3480-ІV, чинній на 02.08.2010), які судами не аналізувалися, а наявні в матеріалах справи докази (копії сертифікатів на цінні папери покупця та продавця) не досліджувалися на предмет переходу прав за цінними паперами до набувача. Також, судами не досліджувалися обставини наявності у сторони договору (комісіонера, що придбавав акції за дорученням комітента ТОВ «Проско Ресурси») відповідної ліцензії.
14.          11.03.2019 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області в межах справи № 904/4262/17 про банкрутство ТОВ «Проско Ресурси» прийнято позовну заяву АТ «ВТБ Банк» до ТОВ «Проско Ресурси» і Компанії «Ментікто Холдінгс Лімітед», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ТОВ «Сасма-Сток», про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Короткий зміст оскаржуваних рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду.
15.          16.05.2019 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/4262/17 у задоволенні позовної заяви АТ «ВТБ Банк» до ТОВ «Проско Ресурси» та Компанії «Ментікто Холдінгс Лімітед», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ТОВ «Сасма-Сток», про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 02.08.2010 № 14047Б відмовлено.
16.          24.07.2019 постановою Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу АТ «ВТБ Банк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019 у справі № 904/4262/17 залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019 - без змін.
17.          Суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що сторони договору купівлі-продажу дійшли згоди щодо всіх його істотних умов. Волевиявлення учасників було вільним, відповідало їх внутрішній волі, договір виконано. ТОВ «Сасма-Сток», код ЄДРПОУ 24227748, було створене та обліковувалось державою, що підтверджується листом Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про надання інформації №  5/5-101. Дійсність зобов`язань за договором підтверджується рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2016 у справі №  904/7492/16 та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.11.2017. Місцевий господарський суд та апеляційний господарський суд також, зазначили, що позивач не є пов`язаною особою з покупцем або поручителями по договору купівлі-продажу цінних паперів від 02.08.2010 № 14047Б.
18.          Апеляційний господарський суд також відхилив довід банку про те, що посилання суду першої інстанції на відсутність підстав для визнання недійсним договору, передбачених 20 статтею Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», є помилковим, оскільки позов був обґрунтований виключно порушенням норм ЦК України.
19.          Суди додатково зазначили, що дослідження фінансової звітності сторін і балансів в частині обліку та відображення акцій не потребує доказування, оскільки факт виконання договору встановлений судовим рішенням. Крім того, жодні докази на спростування факту виконання судового рішення у справу не надано. Неналежне виконання умов договору (не відображення акцій в фінансовій звітності і на балансі) не свідчить про його недійсність. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ.
А.           Доводи особи, яка подала касаційну скаргу. 
20.          23.08.2019 АТ «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.07.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019 у справі №  904/4262/17, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю та визнати недійсним договір купівлі-продажу від 02.08.2010 №  14047Б.
21.          Скаржник стверджує, що прийняті у справі ухвала та постанова попередніх судових інстанцій не відповідають вимогам діючого законодавства, винесені з порушенням норм процесуального (статей 5, 77, 115, 116, 236, 256, 262, 275, 277 ГПК України) та матеріального (статей 203, 215 ЦК України) права і тому підлягають скасуванню.
Скаржник також наголошує на неповному з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судами норм права, внаслідок чого AT «ВТБ Банк» було позбавлено права на задоволення своїх грошових вимог.
У касаційній скарзі банк, зокрема, зазначає, що постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2007 у справі №  А36/9-07 був задоволений позов Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська та припинено юридичну особу - ТОВ «Сасма-Сток» (код ЄДРПОУ 24227748). Таким чином, станом на дату укладання оскаржуваного договору (02.08.2010), одна з його сторін взагалі не існувала, через те що була припинена 30.01.2007.
Скаржник стверджує, що представником Компанії «Ментікто Холдінгс Лімітед» належним чином та відповідними доказами не підтверджено особу кінцевого бенефіціара (власника) Компанії, щоб довести непов`язаність осіб.
Щодо посилання судів на преюдиційне рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2016 у справі № 904/7492/16 у касаційній скарзі зазначено, що в цьому рішенні вказано, що всі відповідачі позовні вимоги визнали в повному обсязі, а жодні первинні документи, крім договору купівлі-продажу від 02.08.2010 № 14047Б, судами не досліджувались. Крім того, судами не досліджувалось виконання зобов`язання за цим договором поручителями.

Б.           Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу.
22.          До Верховного Суду Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» надійшов відзив на касаційну скаргу АТ «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк», в якому підтримано доводи касаційної скарги та наведено прохання задовольнити касаційну скаргу.

Процесуальні аспекти розгляду справи у суді касаційної інстанції.
23.          31.10.2019 ухвалою Верховного Суду поновлено скаржнику   пропущений строк на касаційне оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 24.07.2019 та ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019 у справі № 904/4262/17, відкрито касаційне провадження у справі № 904/4262/17 за касаційною скаргою АТ «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.07.2019 та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019.
24.          05.12.2019 ухвалою Верховного Суду було зупинено касаційне провадження у справі № 904/4262/17 за касаційною скаргою АТ «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.07.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019 до оприлюднення Великою Палатою Верховного Суду повного тексту рішення у справі №  145/2047/16-ц.
25.          16.06.2020 Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову у справі №   145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19), повний текст якої було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 13.08.2020, тобто обставини, що викликали зупинення провадження у справі №  904/4262/17, усунуто.
26.          26.08.2020 ухвалою Верховного Суду поновлено касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.07.2019 та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019 у справі №  904/4262/17; розгляд цієї касаційної скарги призначено на 17.09.2020.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.
А. Оцінка аргументів учасників справи
і висновків судів першої й апеляційної інстанцій.
А.             Щодо суті касаційної скарги.
27.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
28.          Суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що сторони оспорюваного договору купівлі-продажу дійшли згоди щодо всіх його істотних умов; волевиявлення учасників було вільним, відповідало їх внутрішній волі, договір виконано.   
29.          Однак, судова колегія не погоджується з цими висновками з огляду на таке.
30.          Положеннями статті 236 ГПК України визначено, що  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
31.          За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції» національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію. У рішенні цього ж суду у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» вказано, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позицію є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Краска проти Швейцарії» від 19.04.1993 встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».
32.          Однак, оскаржені судові рішення цим вимогам не відповідають.
33.          Суд першої інстанції, здійснюючи новий розгляд справи повинен не лише виконати вказівки суду вищестоящої інстанції, але і розглянути позовні вимоги з урахуванням встановлених обставин справи, дослідити докази та надати оцінку усім аргументам учасників справи, чого у цій справі не було зроблено судом першої інстанції, а апеляційний суд не виправив цих процесуальних порушень. 
34.          Так, одним з аргументів позивача було те, що заборгованість на підставі договору купівлі-продажу від 02.08.2010 № 14047Б є штучно створеною з метою здійснення в подальшому контролю у справі про банкрутство. 
35.          Однак, на цей аргумент позивача залишився без відображення і аналізу судами першої та апеляційної інстанцій.
36.          З цього приводу судова колегія покликається до судової практики Верховного Суду України та Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі № 915/55/14 (провадження № 3-358гс15) зроблено висновок, що включенням до реєстру штучно створених вимог на підставі договору, який не відповідає вимогам закону, прямо порушується цивільне право позивача на задоволення його вимог, а також майнових інтересів, враховуючи, що позивача також визнано кредитором у провадженні про банкрутство; за таких обставин позивач вправі звернутися із позовом про визнання спірного договору недійсним відповідно до положень частини 3 статті 215 ЦК України.
37.          У постанові від 22.05.2019 у справі № 922/3522/17 Верховний Суд зазначив: «Враховуючи вказані норми законодавства та встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оспорювані договори поруки не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, обумовлених ними, а були укладені для створення штучної заборгованості боржника перед ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» для уникнення боржником виконання зобов`язання перед АТ «Укрсоцбанк» шляхом введення процедури банкрутства і подальшого отримання ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» контролю над процедурою банкрутства КП «Старе кафе».
38.          Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №  369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) вказала про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. 
39.          Цей правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №  369/11268/16-ц було враховано і під час розгляду справи № 910/8357/18 (постанова від 28.11.2019) та, крім того, зазначено, що «суд акцентує, правочини, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення… Відтак будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам). При цьому, та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства. Верховний Суд звертає увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц). У зв`язку з цим господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15)».  
40.          У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 922/1903/18 відображено, що «боржник, який вчиняє дії, пов`язані із зменшенням його платоспроможності після виникнення у нього зобов`язання із повернення суми позики діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. Водночас будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (постанова Верховного Суду у справі №405/1820/17 від 24.07.2019, №910/8357/18 від 28.11.2019)… Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається «про людське око», таким критеріям відповідати не може».
41.          Аналогічні за змістом висновки стосовно фраудаторних правочинів висловлено Верховним Судом у постановах від 03.03.2020 у справі №  910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011.
42.          Наведеного судами попередніх інстанцій враховано не було та не було досліджено, чи оспорюваний правочин укладено на шкоду боржнику чи іншим особам, в тому числі, кредиторам боржника.
43.          Також судами не було досліджено питання наявності у ТОВ «Сасма-Сток» ліцензії з професійної діяльності на фондовому ринку, що є обов`язковою вимогою для здійснення такої діяльності (частина третя статті 16 Закону України «Про цінні папери і фондовий ринок» в редакції Закону України від 23.02.2006 № 3480-ІV, чинній на 02.08.2010). При цьому це питання ставилося Касаційним господарським судом у постанові від 05.02.2019 при направленні справи на новий розгляд, однак всупереч вимогами частини п`ятої статті 310 ГПК України воно не було оцінено судами при новому розгляді справи. 
44.          Крім того, суд першої інстанції зазначив, що Відповідач-2 виконав свої зобов`язання за Договором, та передав Відповідачу-1 цінні папери у строк, передбачений пунктом 5.1 Договору, а саме: прості іменні акції ВАТ «Просянський гірничо-збагачувальний комбінат» у кількості 26 403 227 шт., що підтверджується сертифікатами акцій UА0402771002, та Витягом з Реєстру власників іменних паперів ВАТ «Просянський гірничо-збагачувальний комбінат», складений реєстратором ТОВ «Індосамент-Центр» станом на 30.08.2010.
45.          Проте, інформація про власників цінних паперів ВАТ «Просянський гірничо-збагачувальний комбінат» (т. 6, а.с. 64-65) істотно відрізняється від даних Агенства з розвитку інфраструктури фондового ринку, яке є уповноваженою особою з розкриття інформації емітентом цінних паперів у Загальнодоступній базі даних Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку стосовно ринку цінних паперів. Такі дані містяться у відкритому доступі в мережі «Інтернет» за посиланням: smida.gov.ua/db/emitent/year/showform/45/40323, згідно з якими учасником паперів ВАТ «Просянський гірничо-збагачувальний комбінат» протягом 2008-2011 років було ТОВ «Проско Ресурси» з часткою понад 98 % (розділ річна інформація - 2008, 2009, 2010, 2011 роки). 
46.          Саме на цьому (наявності на час укладення спірного Договору у ТОВ «Проско Ресурси» більше 98 % акцій ВАТ «Просянський гірничо-збагачувальний комбінат», що виключає продаж майже 25 % акцій цього ж підприємства за спірним договором) наполягав позивач у позовній заяві. Однак, цьому доводу не було надано оцінки судами попередніх інстанцій.
47.          Крім того, суд апеляційної інстанції послався на преюдиційність обставин, які встановлені при розгляді справи № 904/7492/16. 
48.          Проте, згідно з частиною п`ятою статті 75 ГПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
49.          У справі № 904/7492/16 АТ «ВТБ Банк» не брало участі.
50.          Відтак, висновки судів попередніх інстанцій про преюдиційність обставин, встановлених у справі № 904/7492/16 для справи № 904/4262/17, є помилковими, а тому суди повинні були надати належну правову оцінку доводам АТ «ВТБ Банк».
51.          Статтею 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
52.          Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.
53.          Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.
54.          Вказані вимоги судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних ухвали та постанови не були дотримані, а тому доводи скаржника частково знайшли своє підтвердження під час касаційного провадження.             
55.          Верховний Суд вважає, що ті доводи, що їх наводив позивач при розгляді справи в судах першої і апеляційної інстанцій, не є очевидно необґрунтованими, що вимагало від судів першої та апеляційної інстанцій їх повного дослідження, надання їм оцінки і відображення у судових рішеннях.
56.          Оскільки належний розгляд судом позовної заяви АТ «ВТБ Банк» у цій справі має наслідком встановлення обставин та надання вичерпної оцінки доводам учасників справи, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції відповідно до вимог статті 300 ГПК України, то судова колегія вважає за необхідне скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, а справу в частині розгляду позову АТ «ВТБ Банк» передати на новий розгляд до суду першої інстанції. 

Б.           Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
57.          Судова колегія вважає, що допущені процесуальні порушення, перераховані вище, є такими помилками, які не забезпечили справедливого розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій. Відтак, судові рішення, прийняті з порушенням норм процесуального права щодо обґрунтованості судового рішення, не можуть вважатися такими, що відповідають приписам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право на справедливий суд, а тому підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.
58.          Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, надати оцінку доводам і запереченням усіх учасників справи та вирішити спір відповідно до вимог закону. 

В.          Висновки про правильне застосування норм права.
68.          Суди попередніх інстанцій надали неналежну оцінку доводам учасників справи та не в повному обсязі встановили обставини справи. Отже, спір вирішено при недостатньому дослідженні фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, та ненаданні доводам учасників відповідної правової оцінки, що є порушенням вимог процесуального законодавства, зокрема, статей 86, 236 ГПК України.   

Г.           Розподіл судових витрат.
59.          Виходячи з приписів статті 129 ГПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат у разі, якщо справа вирішується по суті. У випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. Таким чином, оскільки постановою Верховного Суду у цій справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, то в цьому випадку касаційним судом справа по суті не вирішувалась, а тому і відсутні підстави для розподілу судових витрат. 

          Керуючись статтями 300, 301, 308, 309,   315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу Акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ВТБ Банк» задовольнити частково. 

2.          Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.07.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019 у справі №  904/4262/17 скасувати, справу № 904/4262/17 в частині позову Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проско Ресурси» та Компанії «Ментікто Холдінгс Лімітед», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сасма-Сток», про визнання договору купівлі-продажу недійсним передати на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області у новому складі суду.

3.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          В.Г. Пєсков
Судді                                                                                                    О.О. Банасько 
                                                                                                    Л.Й. Катеринчук