ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2020 року
м. Харків
справа №645/7831/19
провадження №22/818/3991/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Хорошевського О.М.
суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
Учасники справи :
Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
Відповідач: ОСОБА_1 
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові
апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 травня  2020  року, постановлене суддею Шарком О.П., 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
встановив:
У грудні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 124824,19 грн. та витрати по сплаті судового збору.
Позов мотивований тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н на підставі його заяви від 02.02.2016 року, за яким він отримав кредит в розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Тарифами банку, які викладені на сайті банку, тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Оскільки ОСОБА_1 умови кредитного договору в частині погашення кредиту не виконує - це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 16.07.2020 року становить 124824,19 грн. з яких: 87199,45 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 33184,21 - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4440,53 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 –нарахована пеня, 0,00 грн. – нараховано комісії, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 0,00 грн. – штраф (фіксована частина), 0,00 грн. – штраф (процента складова). 
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харків від 27 травня 2020 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відмовлено у повному обсязі.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити ці позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції не з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.
В обґрунтування скарги посилається на те, що суд безпідставно звільнив відповідача від сплати заборгованості, не звернув уваги, що відповідачем заборгованість не оспорювалась. 
Суд не взяв до уваги, що позивачем надано копію підписаного між сторонами договору у вигляді анкети-заяви, тому безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду залишити в силі та визнати додаткові докази надані позивачем неналежними та недопустимими, поданими з порушенням строків. Зазначає, що позовні вимоги банку не обґрунтовані.
Відповідно до вимог ч. 1ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що з метою отримання кредитної картки ОСОБА_1 02 червня 2016 року підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Приватбанк», з отриманням платіжної картки відповідно до умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів (а.с. 8).
До анкети заява додано довідку про умови кредитування та використання кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду (а.с.9). 
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 16.07.2020 року становить 124824,19 грн. з яких: 87199,45 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 33184,21 - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4440,53 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 –нарахована пеня, 0,00 грн. – нараховано комісії, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 0,00 грн. – штраф (фіксована частина) 0,00 грн. – штраф (процента складова). 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що заявлені позовні вимоги позивача не знайшли своє підтвердження, є необґрунтованими, не доведеними. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Оскільки банком надано копію договору підстав для задоволення позовних вимог не має.
Проте з такими висновками суду судова колегія не погоджується з огляду на таке.
Матеріали справи свідчать, що 02.02.2016 року ОСОБА_1 добровільно звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим ним була заповнена анкета-заява б/н від 02.02.2016 року.
Також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловив згоду, що підписанням цієї анкети-заяви він згідно ст. 634 ЦК України у повному обсязі приєднуюсь до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ “ПРИВАТБАНК”, які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua, і які разом з Пам`яткою клієнта та Тарифами складають договір банківського обслуговування, екземпляр якого він отримав шляхом самостійного роздрукування.
Фактично між Банком та Відповідачем в електронному вигляді було укладено Договір про надання банківських послуг, який складається із Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку» особисто підписаною Позичальником за допомогою стілусу на планшеті. Що, з огляду на норми ст. 207 ЦК України є укладанням договору у письмовій формі в елетронному вигляді.
09.10.2017 року вже будучи клієнтом банку та пройшовши ідентифікацію, відповідач отримав кредитну картку, що підтверджується фото відповідача з карткою від 09.10.2017 року з встановленим кредитним лімітом на картковий рахунок у сумі 20000,00 грн.
Вказане підтверджується копією анкети-заяви від 02.02.2016 та фотокопією на якій ОСОБА_1 у відділенні Банку тримає у руках кредитну картку (а.с.112).
Згідно довідки термін дії картки НОМЕР_1 від 09.10.2017 до 05/21.
У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконавував, чим порушив умови кредитного договору.
Станом на 16 липня 2019 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням процентів становить 124824,19 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_1 виявив бажання на отримання кредитної картки Універсальна 30 днів, заповнивши анкету заяву та отримавши особисто у відділенні банку кредитну картку. Анкета заява не містить істотних умов договору, що відсотків, пені, штрафів. Таким чином вважати, що сторони погодили всі умови договору не має.
Посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не підписані боржником.
Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Судова колегія звертає увагу на те, що останній платіж на погашення заборгованості ОСОБА_1 зроблений 17.07.2019 року, а строк дії останньої отриманої картки до 05/21.
У частині першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XIIспоживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню оскільки є недоведеними належними та допустимим доказами.
Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 виявив бажання на отримання кредитної картки шляхом погодження умов її отримання та встановленого кредитного ліміту.
Користування ОСОБА_1 карткою підтверджується роздруківкою банку з якого вбачається, що відповідач користувався карткою за адресою фактичного мешкання пгт. Малинівка, а також здійснював її поповнення на погашення отриманих котів. 
Таким чином з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 33426,28 грн.
У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити.
Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у сумі 512,90 грн, та за подання апеляційної скарги у сумі 769,36 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 384 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 травня  2020  року змінити.
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 02 лютого 2016 року № б/н в розмірі 33426,28 грн (тридцять три тисячі чотириста двадцять шість гривень двадцять вісім коп.).
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви у сумі 512,90 (п`ятсот дванадцять гривень 90 коп) та судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 769,36 (сімсот шістдесят дев`ять гривень 36 коп)
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -                                                        О.М. Хорошевський

Судді:                                                                 І.В. Бурлака
                                                                       
                                                                       В.Б. Яцина
Повне судове рішення складено 11 вересня 2020 року.