Єдиний унікальний номер 219/14581/19 
Номер провадження 22-ц/804/2149/20        

Головуючий у 1 інстанції Фролова Н.М.                                            Єдиний унікальний номер 219/14581/19
Доповідач  Папоян В.В.                                                                            Номер провадження 22-ц/804/2149/20

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 року Донецький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Папоян В.В. 
суддів Мальованого Ю.М., Корчистої О.І., 
за участю секретаря Гладуха О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області з апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня  2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про припинення обтяження, внесеного на підставі договору застави (головуючий у 1 інстанції суддя Фролова Н.М., повний текст рішення складено 18.03.2020 року), 

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 19.11.2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») був укладений кредитний договір за №GOAWAN70180059 за яким йому було надано кредит на придбання транспортного засобу DAEWOO NEXIA- NS28 , 1.5 НОМЕР_2. Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір застави від 19.11.2007 року за № GOAWAN70180059, згідно якого зазначений транспортний засіб є предметом застави (п.34.1 та п.34.4 Договору застави). 
08.05.2018 року відповідач звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № GOAWAN70180059 від 19.11.2007 року. Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19.07.2019 року по справі №219/5463/18, яке залишено в силі Постановою Донецького апеляційного суду від 19.09.2019 року, в задоволені позовних вимогах АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором було відмовлено. В вищезазначеному рішенні суду вказано, що підставою для відмови у позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором є виконання з боку боржника його  зобов`язань по поверненню кредиту в повному обсязі. Також встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» незаконно підняв відсоткову ставку у результаті чого сталося переплата, яка станом на 19.03.2018 рік становить 100569,97 гривень. Після набрання законної сили рішення суду від 19.07.2019 року по справі №219/5463/18, 02.10.2019 року ОСОБА_1 письмово звернувся до банку з вимогою зняти обтяження заставного майна у зв`язку з виконанням ним у повному обсязі зобов`язань, однак листом банку від 09.10.2019 року йому було відмовлено у знятті обтяження та запропоновано звернутися до Державної виконавчої служби. Тобто Банк відмовляється добровільно внести зміни до реєстру обтяжень. 
У зв`язку з наведеним позивач просив припинити обтяження, яке зареєстроване на підставі договору застави GOAWAN70180059 від 19.11.2007 року між Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 про заборону відчужувати транспортний засіб DAEWOO NEXIA- NS28 , номер об`єкта НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , а також вилучити відповідний запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2020 року позовні вимоги було задоволено у повному обсязі. Припинено обтяження, яке зареєстроване на підставі договору застави GOAWAN70180059 від 19.11.2007 року між Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 про заборону відчужувати транспортний засіб DAEWOO NEXIA- NS28 , номер об`єкта НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 ; обтяжувач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», код 14360570, 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ (Дніпро), вул. Набережна Перемоги, 50, тел. 3700; боржник: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ; розмір основного зобов`язання 81706,06 грн.; строк виконання зобов`язання 22.01.2024; термін дії 22.01.2024; дата та час реєстрації 22.01.2019 17:28:25; реєстратор Дніпропетровська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи», 49038 Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 104а тел. (056) 720 90 69, 720 90 80; реєстраційний номер 17267276. Вилучено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження реєстраційний номер 17267276, дата та час реєстрації 22.01.2019 17:28:25; реєстратор: Дніпропетровська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи». Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,  просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів зазначає, що позивач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором GOAWAN70180059 у повному обсязі та наявна заборгованість. Тобто забезпечені заставою зобов`язання не виконані. Сторона відповідача не визнає обставину щодо припинення зобов`язань за кредитним договором та договором застави. Крім того, зазначає, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19.07.2019 року у межах справи №219/5463/18 року було відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» щодо встановлення факту припинення договору застави. Дане рішення було залишено без змін постановою Донецького апеляційного суду від 19.09.2019 року. Тобто наявне судове рішення щодо заявлених позовних вимог. 
Звертає увагу суду, що позивач вважає своє право порушеним у зв`язку з повідомленням його відповідачем щодо неможливості зняття обтяження, але звернення позивача до відповідача не може свідчити про припинення зобов`язання та не може бути безумовною підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру всупереч рішення суду. Посилається на ст. 204 ЦК України та зазначає, що не надано доказів недійсності укладеного сторонами правочину.
Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на адресу відповідача АТ КБ «ПриватБанк», позивача  ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 . Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність, у якому також зазначено клопотання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої і третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №GOAWAN70180059 від 19.11.2007 року, відповідно до якого банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти на строк з 19.11.2007 року по 19.11.2014 року у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 81706,06 грн. 
В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором між  ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір застави №GOAWAN70180059 від 19.11.2007 року. Відповідно до умов якого забезпеченням виконання позичальником зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виступає DAEWOO NEXIA 2007 року випуску, легковий седан, кузов № НОМЕР_6 . 
Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 13.12.2019 року № 63709304  22.01.2019 року об 17:28:25 реєстратором Дніпропетровської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» на підставі договору застави №GOAWAN70180059 від 19.11.2007 року внесено запис про обтяження - застава рухомого майна, реєстраційний номер 17267276. Об`єктом обтяження є транспортний засіб DAEWOO NEXIA- NS28 , номер об`єкта НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 ; обтяжувач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», боржник - ОСОБА_1 ; розмір основного зобов`язання 81706,06 грн.; строк виконання зобов`язання 22.01.2024; термін дії 22.01.2024. 
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2019 року у справі №219/5463/18, яке залишено без змін Постановою Донецького апеляційного суду від 19 вересня 2019 року, відмовлено у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №GOAWAN70180059 від 19.11.2007  року у розмірі 117000 грн.,  яка складається з наступного: 33398,93 грн заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 15358,48 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2323,05 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 65919,54 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Та відмовлено у задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про встановлення факту припинення договору застави № GOAWAN70180059 від 19.11.2007 року, зняття заборони на відчуження та здійснення державної реєстрації припинення обтяження заборони рухомого майна транспортного засобу DAEWOO NEXIA 2007 року випуску. 
Як вбачається зі змісту рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19.07.2019 року та постанови Донецького апеляційного суду від 19.09.2019 року на час закінчення строку кредитного договору (19.11.2014 року) заборгованість за кредитним договором у позичальника ОСОБА_1 відсутня та має  місце переплата  за кредитним договором у сумі 100569, 97 грн. 
Згідно листа АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-191007/1963 від 09.10.2019 року наданого у відповідь на звернення ОСОБА_1 від 07-10-2019 року щодо зняття обтяження з заставного автомобіля за кредитним договором № GOAWAN70180059 від 19.11.2007 року, АТ КБ «ПриватБанк» було повідомлено заявника про неможливість задоволення його вимог та рекомендовано звернутися до Державної виконавчої служби з рішенням суду, яке набуло чинності у порядку визначеному для виконання судових рішень.
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовані сторонами.
За таких обставин, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на відсутність боргу позивача перед відповідачем за кредитним договором в забезпечення якого було передано рухоме майно в заставу.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги та погоджується з висновком суду виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами та надав їм належну оцінку.
Спірні правовідносини врегульовані Цивільним Кодексом України, Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до яких врегульовано поняття зобов`язання, загальні підстави його виникнення та припинення, забезпечення виконання зобов`язання, види забезпечення та порядок його реєстрації. 
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. 
Виходячи з положень ст. 572 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.
Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюється законом.
Відповідно до приписів ст. 3, ст. 11, ст. 21 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору, є приватним забезпечувальним обтяженням, яке підлягає реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в порядку, визначеному Законом.
При цьому, відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.
З наведеного випливає, що відносини застави рухомого майна виникають, змінюються та припиняються незалежно від її реєстрації як обтяження, а сам інститут реєстрації спрямований на захист прав кредиторів від недобросовісної поведінки боржників та третіх осіб, в тому числі інших кредиторів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, ст. 28 Закону України «Про заставу», право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.
З матеріалів справи убачається, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2019 року у справі №219/5463/18 за позовом ПАТ КБ «ПриветБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриветБанк» про зняття заборони на відчуження, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного суду від 19 вересня 2019 року,  встановлено, що за укладеним між сторонами по справі 19 листопада 2007 року кредитним договором  № GOAWAN70180059  ОСОБА_1 заборгованості перед банком немає та за період дії кредитного договору з 19 листопада 2007 року по 19 листопада 2014 року за зобов`язаннями позичальника щодо повернення кредитних коштів має місце переплата у сумі 100 569 грн 97 коп. 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2019 року і постанову Донецького апеляційного суду від 19 вересня 2019 року.
Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.01.2020 року  у справі 219/14581/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення безпідставно одержаних грошей, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного суду від 22 червня 2020 року, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 100596,97 грн. безпідставно отриманих грошових коштів, що є переплатою позивача за кредитним договором № GOAWAN70180059 від 19.11.2007 року. 
Згідно з частинами четвертою і п`ятою статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) вказано, що «преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. 
У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта».
Аналіз змісту судових рішень суду першої та апеляційної інстанції у цивільній справі № 219/5463/18 свідчить, що предмет позову у цій справі стосувався стягнення заборгованості за кредитним договором, який був укладений між сторонами у даній справі. Судовими рішеннями встановлено, що зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № GOAWAN70180059 від 19.11.2007 року виконано у повному обсязі,  заборгованості перед банком по кредиту не має, натомість за зобов`язаннями позичальника щодо повернення кредитних коштів має місце переплата. 
Учасниками справи № 219/5463/18 були АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 , тому це рішення має преюдиціальне значення  для справи № 219/14581/19.
Отже, убачається, що з урахуванням зазначених обставин, а саме відсутності боргу за кредитом та закінчення строку кредитування, що сплинув 19.11.2014 року, зобов`язання за кредитним договором № GOAWAN70180059 є припиненими, а отже відповідно до п.1 ч.1 ст.593 ЦК України, ст.28 ЗУ «Про заставу» право застави також є припиненим 
За таких обставин апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором перед банком, оскільки дані доводи були предметом розгляду у межах справи № 219/5463/18, та було встановлено відсутність відповідної заборгованості.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Частинами п`ятою, шостою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.
Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.
Аналогічно урегульовано вказане питання і у Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року N 830.
Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.
Відповідно до правових висновків висловлених у постанові КЦС ВС від 01 жовтня 2018 року № 592/6019/17 та в постанові ВП ВС від 27.03.2019 року № 640/4301/17 які ухвалені в аналогічних справах, визначено, що законом регламентовано процедуру скасування запису про обтяження майна у Державному реєстрі, і боржник має нею скористатися в позасудовому порядку, та право на судовий захист може виникнути лише у разі порушення обтяжувачем виконання вказаної процедури.
З матеріалів справи убачається, що 07 жовтня 2019 року боржник звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з відповідною заявою про зняття обтяження з заставного автомобіля та листом №20.1.0.0.0/7-191007/1963 від 09.10.2019 року йому було відмовлено. 
За таких обставин у позивача виникло право на звернення до суду за захистом його права власності, яке порушено внаслідок наявності запису про обтяження.
Апеляційний суд не приймає доводи викладені у апеляційній скарзі відповідача щодо наявності іншого судового рішення про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про припинення спірного обтяження у межах справи №219/5463/18, оскільки зі змісту рішення суду убачається, що підставою для відмови у зустрічному позові було недотримання ОСОБА_1 на час звернення до суду позасудової процедури зняття обтяження. Проте у справі, яка переглядається апеляційним судом предметом спору є порушення права позивача внаслідок відмови відповідача знати обтяження за його заявою від 07.10.2019 року, вже після ухвалення рішення у справі №219/5463/18. Тобто у даному випадку підставою для звернення до суду є саме відмова відповідача зняти обтяження у досудовому порядку, та з моменту відмови у позивача виникло право звернутися до суду з відповідними вимогами та заявлені вимоги ні є тотожними.
Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду першої інстанції, та є аналогічними доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву та були предметом розгляду у суді першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування. 
Керуючись ст..ст. 367, 374, 375, 382, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня  2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:                                                                                               В.В. Папоян

                                                                                                         Ю.М. Мальований 

                                                                                                         О.І. Корчиста

Повний текст постанови складений 15 липня 2020 року

Суддя-доповідач                                         В.В. Папоян