КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №756/967/13                                                                               Головуючий у І інстанції - Шевчук А.В.  
апеляційне провадження №22-ц/824/11980/2020                                     Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
16 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
Судді-доповідача Гуля В.В.,
суддів  Суханової Є.М., Сержанюка А.С.,
за участю секретаря  Линок В.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 16 червня 2020 року  за заявою  ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовомПублічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

                                                                 встановив:
  У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що 27.09.2013 року заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва у справі №756/967/13-ц стягнуто у солідарному порядку з поручителів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та позичальника ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» заборгованість за кредитним договором №1385н-04-08 від 18.04.2008 року в сумі 161 582 доларів США 17 центів, що станом на 27.09.2013 року за офіційним курсом НБУ складає 1 291 041 грн. 53 коп. процентів за користування кредитом та 598 184 грн. 15 коп. пені за неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором.
На виконання вказаного заочного рішення Оболонським районним судом м. Києва 29.01.2014 року видано виконавчий лист № 2/756/1372/13.
Таким чином на виконанні у Оболонському районному відділі державної виконавчої служби у м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження №44938404 про стягнення боргу у сумі 1 889 225, 68 грн., яке відкрито на підставі виконавчого листа № 2/756/1372/13 від 29.01.2014 року, у якому стягувачем є ПАТ «Банк Петрокоммерц- Україна», а боржником - ОСОБА_2 .
За твердженням заявниці 14.11.2019 року між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Фінансова компанія Інвестохіллс Веста» укладено Договір №GL18N211894/3 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за результатами відкритих торгів (аукціону).
Згідно з Додатком №1 до Договору №GL18N211894/3 від 14.11.2019 року (п. 9) (Реєстр договорів права вимоги за якими відступається та Боржників (позичальників) за такими договорами) ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія Інвестохіллс Веста» право вимоги за кредитним договором №1385н-04-08 від 18.04.2008 року.
Відповідно до Додатку №3 до Договору №GL18N211894/3 від 14.11.2019 року (п.п. 9, 255, 256) (Акт приймання передачі прав вимоги та кредитних справ) ПАТ «Банк Петрокоммерц- Україна») ТОВ «Фінансова компанія Інвестохіллс Веста» отримала право вимоги за кредитним договором №1385н-04-08 від 18.04.2008 року та договорами поруки, а також оригінали кредитного договору та договорів поруки.
У свою чергу, 29.11.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія Інвестохіллс Веста» та ОСОБА_1 укладено Договір №1385н/1 про відступлення прав вимоги.
Згідно з п. 1.1. Договору ТОВ «Фінансова компанія Інвестохіллс Веста» відступило на користь ОСОБА_1 права вимоги до ОСОБА_2 та поручителів, що виникли на підставі кредитного договору №1385н-04-08 від 18.04.2008 року та за договорами поруки.
З огляду на зазначене, заявниця просила замінити стягувача - ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» у межах виконавчого провадження №44938404, що відкрите на підставі виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва №2/756/1372/13 його правонаступником - ОСОБА_1 .
   Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16 червня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Не погоджуючись із судовим рішенням суду,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, в зв`язку з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, щозаочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва у справі №756/967/13-ц стягнуто у солідарному порядку з поручителів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та позичальника ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» заборгованість за кредитним договором №1385н-04-08 від 18.04.2008 року в сумі 161 582 доларів США 17 центів, що станом на 27.09.2013 року, що за офіційним курсом НБУ складає 1 291 041 грн. 53 коп. процентів за користування кредитом та 598 184 грн. 15 коп. пені за неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором.
14.11.2019 року між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Фінансова компанія Інвестохіллс Веста» укладено Договір №GL18N211894/3 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за результатами відкритих торгів (аукціону).
Згідно з Додатком №1 до Договору №GL18N211894/3 від 14.11.2019 року (п. 9) (Реєстр договорів права вимоги,за якими відступається та Боржників (позичальників) за такими договорами) ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія Інвестохіллс Веста» право вимоги за кредитним договором №1385н-04-08 від 18.04.2008 року.
Відповідно до Додатку №3 до Договору №GL18N211894/3 від 14.11.2019 року (п.п. 9, 255, 256) (Акт приймання передачі прав вимоги та кредитних справ) ПАТ «Банк Петрокоммерц- Україна») ТОВ «Фінансова компанія Інвестохіллс Веста» отримала право вимоги за кредитним договором №1385н-04-08 від 18.04.2008 та договорами поруки, а також оригінали кредитного договору та договорів поруки.
29.11.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія Інвестохіллс Веста» та ОСОБА_1 укладено Договір №1385н/1 про відступлення прав вимоги за яким ТОВ «Фінансова компанія Інвестохіллс Веста» відступило на користь ОСОБА_1 права вимоги до ОСОБА_2 та поручителів, що виникли на підставі кредитного договору №1385н-04-08 від 18.04.2008 року та за договорами поруки.
Зазначений договір передбачає купівлю-продаж прав вимоги та є за своєю правовою природою договором відступлення права вимоги, укладення якого регулюється ст. ст. 512-519 ЦК України.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
У своїй постанові від 16 жовтня 2018 року у справі №923/151/17 Верховний Суд вказує на те, що для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Ст. 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.
У п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" вказано, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.
Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд виходив з того, що узв`язку з укладенням договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором №1385н-04-08 від 18.04.2008 року та за договорами поруки відбулася заміна кредитора ТОВ «Фінансова компанія Інвестохіллс Веста», який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу ОСОБА_1 , яка не є юридичною особою та фінансовою установою, а тому не може надавати фінансові послуги згідно законодавства.
Проте, суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що право вимоги за кредитним договором не може бути відступлене на користь фізичної особи.
Так, в Постанові Верховного Суду Великої Палати від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 зазначено, що право вимоги за кредитним договором може відступатися на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) або на підставі договору факторингу.
 
Стороною договору факторингу дійсно може бути тільки фінансова установа, яка має право відповідно до закону надавати фінансові послуги.
 
Натомість, стороною договору цесії може бути будь-яка фізична або юридична особа.
Характерними ознаками договору факторингу є те, що: йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; відступлення права вимоги за таким договором може відбуватися виключно за плату, а його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги; вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
 
Правочин, який не відповідає зазначеним ознакам, не є договором факторингу, а є правочином з відступлення права вимоги (цесії).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року по справі № 591/4552/17. провадження № 61-46099св18. від 27 березня 2019 року по справі № 755/5751/17. провадження № 61-34730св18, від 20 лютого 2019 року по справі № 128/639/17. провадження № 61-45112св18 та ін.
 
Таким чином, в даному випадку, Апелянт набула права вимоги саме за договором цесії,  оскільки суб`єктний склад договорів про відступлення права вимоги, укладених з Аплеянтом, не відповідає суб`єктному складу договору факторингу. Метою укладання договорів про відступлення права вимоги є саме набуття Апелянтом права вимоги, а не фінансування первісного кредитора. Договори про відступлення права вимоги, укладені з Апелянтом, не передбачають жодної плати за послуги зі сторони первісного кредитора. Договори про відступлення права вимоги, укладені з Апелянтом, взагалі не відповідають формі, встановленій для договору факторингу. 
 
Так, оскільки факторинг визначено пунктом 3 частини першої статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
 
При цьому в даній нормі визначено загальні вимоги які зазвичай ставляться до договорів (назва, реквізити, сторони, права та обов`язки), окрім як необхідність зазначення у ньому розміру фінансового активу, зазначеного у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків, а також підтвердження, клієнту повідомлено наступну інформацію: фінансову послугу, що пропонується надати клієнту, із зазначенням вартості цієї послуги для клієнта, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг; умови надання додаткових фінансових послуг та їх вартість;порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги; правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги; механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги; реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо), а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів; розмір винагороди фінансової установи у разі, коли вона пропонує фінансові послуги, що надаються іншими фінансовими установами.
А відтак, відступлення права вимоги Апелянту відбулося саме на підставі договору цесії,  що не заборонено чинним законодавством України.
 
Крім того, статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа.
У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.
 
Між тим, разом з відступленим правом вимоги, до Апелянта не перейшло право надавати фінансові послуги.
 
У наслідок укладання договорів про відступлення права вимоги Апелянт не набула право бути кредитодавцем, а стала новим кредитором у зобов`язанні, кредитодавцем в якому є належний суб`єкт із спеціальним статусом фінансової установи.
Відтак, за своєю правовою природою укладені з Апелянтом договори про відступлення права вимоги є відступлення права вимоги (цесії), набувати майнові права за яким мають право фізичні особи.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
 Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд
                                                   П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
  Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 16 червня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.
        Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовомПублічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості-задовольнити.
Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» його правонаступником ОСОБА_1 в виконавчому провадженні №44938404, що відкрите на підставі виконавчого листа №2/756/1372/13, який виданий Оболонським районним судом міста Києва 29.01.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.
  Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.
 
Суддя-доповідач                                                         В.В. Гуль
         Судді                                                                           А.С. Сержанюк
 
                                                                                                Є.М. Суханова