ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 658/3625/17 Головуючий в І інстанції: Под`ячева І.Д.
Номер провадження: №22-ц/819/110/20 Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого         Майданіка В.В.,
       суддів:         Кутурланової О.В.,
                               Орловської Н.В.,
       секретар                Литвиненко В.О.         

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Віценка Артема Геннадійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 жовтня 2018 року, у складі судді Под`ячевої І.Д., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку в спільному майні,
В С Т А Н О В И В :

02 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) про припинення права власності на частку у спільному майні, в якому просив:
--- стягнути з позивача на користь відповідача компенсацію вартості 2380/100000 (2,38 %) її частки нежитлової будівлі, цеху батьківського стада курей, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 142066грн; 
--- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 2380/100000 (2,38 %) частини нежитлової будівлі, цех батьківського стада курей, що знаходиться за вищевказаною адресою; 
--- право власності на 2380/100000 (2,38 %) частини нежитлової будівлі, цеху батьківського стада курей, що знаходиться за вищевказаною адресою переходить від відповідача до позивача;
--- встановити, що позивач є власником 100000/100000 (100 %) частини нежитлової будівлі, цех батьківського стада курей, що знаходиться за вищезазначеною адресою.

Позов обґрунтований наступним. 
Позивач та відповідач є співвласниками нежитлової будівлі, цех батьківського стада курей, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 . Позивачу на праві власності належить 97620/100000 часток вказаної нежитлової будівлі, а відповідачу належить 2380/100000 часток відповідно. 
Зазначив, що сумісне використання зазначеного майна є неможливим, оскільки між ними виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження майна, угоди про спосіб виділення в натурі частки із сумісного спільного володіння ними не досягнуто.
Вказав на те, що він намагався врегулювати це питання, направивши відповідачу листа від 25.01.2016 року, в якому просив відповідача повідомити коли вона зможе з`явитись за адресою цеху батьківського стада курей, для укладання договору про виділ в натурі частки вказаного спільного майна з подальшим його нотаріальним посвідченням, однак відповіді на нього  ОСОБА_1  не надала. 
Також вказав, що висновком судово-будівельної експертизи від 19 квітня 2018 року встановлено, що провести виділ часток в натурі на вказане майно без втрати цільового призначення майна є неможливим, тому вважає, що є підстави для припинення права власності відповідача на частку у спільному майні зі сплатою їй відповідної компенсації, яка згідно з вищевказаним висновком експертизи становить 142066грн. При розгляді справи в суді першої інстанції вказана сума перерахована ним на депозитний рахунок суду.
На підставі викладеного просить задовольнити позов.

Представник відповідача адвокат Віценко Артем Геннадійович подав 10.09.2018 року до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем здійснено перепланування та зміну загальних параметрів цеху батьківського стада курей, внаслідок чого загальні параметри та кількість будівель і споруд, не співпадають з даними переліку та параметрами, зазначеними в описі об`єкту нерухомого майна з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що свідчить про наявність самочинного будівництва, що є самостійною підставою для відмови в позові. На думку представника відповідача, здійснення самочинного будівництва на території цеху, тобто проведення перебудови, реконструкції, зміни конфігурації, кількості будівель, що входять до складу цеху батьківського стада курей, спричинило виключення зазначеного об`єкту з цивільного обороту, внаслідок чого неможливим є і поділ, виділ частини або вчинення будь-яких юридично значущих дій.
Також вказав, що не може бути прийнятий до уваги висновок експертизи від 19 квітня 2018 року, оскільки він не співпадає із висновком експерта, викладеним в іншій експертизі, яку було підготовлено на замовлення учасника справи, а саме відповідача. Так, судовим експертом в галузі будівельно-технічних експертиз складено висновок № 297/08/2018 від 28 серпня 2018 року, згідно якого експертом запропоновано 4 варіанти поділу спірного майна, тобто частка відповідача може бути виділена в натурі, а тому відсутні підстави для задоволення позову. 
Також зазначив, що між висновками експертів існує значна різниця у визначенні вартості майна. Так, у висновку експертизи від 19 квітня 2018 року вартість цеху складає 5969154грн, тоді як у висновку експертизи, проведеної на замовлення відповідача вартість складає 31736000грн, що також свідчить про те, що висновки експерта в експертизі від 19 квітня 2018 року є необґрунтованими.
На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Суд ухвалив:
--- припинити право власності ОСОБА_1 на 2380/100000 частку нежитлової будівлі, цех батьківського стада курей, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості даної частки в сумі 142066грн, яка внесена ОСОБА_2 на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації в Херсонській області за квитанцією №0.0.1169436657.1 від 25.10.2018 року;
--- визнати за ОСОБА_2 право власності на 2380/100000 частку нежитлової будівлі, цех батьківського стада курей, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 
--- в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Віценко Артем Геннадійович, діючий від імені ОСОБА_1 , просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати і постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, а в частині відмови в задоволенні позову рішення залишити без змін. При цьому послався на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема зазначив, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв до уваги висновок експертизи від 19 квітня 2018 року, оскільки він не співпадає із висновком експертизи від 28 серпня 2018 року, яку було підготовлено на замовлення відповідача ОСОБА_1 . Так, останньою експертизою надано 4 варіанти реального поділу майна, тобто такий поділ можливий, а тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2 в частині припинення права власності відповідача на її частку. Крім того, вказав, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що між висновками експертів існує значна різниця у визначенні вартості майна (5 969 154грн порівняно з 31 736 000грн). Це свідчить про існування спору щодо вартості частки відповідача та про необґрунтованість висновку експерта від 19 квітня 2018 року. Таким чином, вважає, що порушено положення ч.2 ст.365 ЦК України, оскільки у разі покладення за основу висновок експерта №297/08/2018 від 28 серпня 2018 року будуть порушені права відповідача, так як внесеної суми на депозит суду буде замало. Також зазначив, що висновком експерта встановлено наявність проведених відновлювально-ремонтних робіт будівель та споруд з частковим переплануванням та зміною загальних параметрів цеху батьківського стада курей, внаслідок чого вони не співпадають з даними переліку та параметрами, зазначеними в описі об`єкту нерухомого майна з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що свідчить про наявність самочинного будівництва, а тому не може бути предметом поділу або предметом вчинення будь-яких юридично значущих дій. Крім того вказав, що спільне володіння та користування спірним майном є неможливим, але не через дії відповідача, а через те, що позивач не допускає її та не надає їй можливості користуватися належною їй часткою. Також, відповідач є людиною похилого віку, а тому позбавлення її права власності на 486,32кв.м. цеху батьківського стада курей, що відповідає відсотковому співвідношенню її частки у праві власності, завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім`ї.

Отже, рішення суду не оскаржується в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 100000/100000 частини (100 %) нежитлової будівлі, цех батьківського стада курей, що знаходиться за вказаною адресою.

Справа в апеляційному порядку переглядається вдруге. Вперше постановою Херсонського апеляційного суду від 11.04.2019 року апеляційну скаргу відповідача було залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Постановою Верховного Суду від 10 липня 2019 року касаційну скаргу представника відповідача було задоволено частково, постанову Херсонського апеляційного суду від 11.04.2019 року було скасовано й справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.
Встановлено, що цех батьківського стада курей, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 був власністю сільськогосподарського підприємства “Ювілейний” та у 2002 році був розпайований між співвласниками майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.05.2016 року та до договорів дарування від 25 квітня 2014 року, 06 квітня 2015 року, 15 травня 2015 року, укладених між ОСОБА_2 та власниками спірного майна відповідно до частки кожного, ОСОБА_2 належить 97620/100000 часток вказаного нерухомого майна (том 1 а.с.8-12,15).  ОСОБА_1 належить решта, а саме 2380/100000 часток вказаного нерухомого майна на підставі рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03 листопада 2015 року про визнання права власності в порядку спадкування, проти чого сторони не заперечують.

Згідно свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 травня 2015 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку під спірним об`єктом нерухомого майна загальною площею 12га для ведення особистого селянського господарства на території Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області, кадастровий номер 6523555100:03:001:0202 (том 1 а.с.13,14). 

Матеріалами справи встановлено, що з серпня 2015 року ТОВ “Агробізнес” було проведено на користь позивача ремонтні роботи, здійснено невід`ємні поліпшення, перепланування та зміну загальних параметрів деяких приміщень цеху батьківського стада курей (том 1 а.с.82-250,том 2 а.с.1-250, том 3 а.с.1-250, том 4 а.с. 1-81).

Відповідно до листа від 25 січня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 із пропозицією щодо укладання договору про виділ в натурі частки нерухомого майна, а саме цеху батьківського стада курей зі спільної часткової власності. Одночасно позивач запропонував, що у разі недосягнення компромісу стосовно виділу в натурі частки з нерухомого спільного майна або якщо поділ неможливий без втрати цільового призначення майна, перерахувати  ОСОБА_1  грошову компенсацію вартості об`єкта нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, у розмірі 2,38% вартості цього майна, визначеного незалежною експертною оцінкою (том 1 а.с.16).

Із повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що лист отриманий відповідачем 05 лютого 2016 року (том 1 а.с.17). Доказів про надання відповіді позивачу на вказаний лист матеріали справи не містять.

Ухвалою від 30.11.2017 року за клопотанням представника позивача судом першої інстанції було призначено судово-будівельну експертизу, яку доручено провести експерту ОСОБА_3 (том 1 а.с.48).

Ухвалою від 06.03.2018 року клопотання експерта Андреєвої О.А. про надання додаткових матеріалів необхідних для проведення експертизи та уточнення поставлених на вирішення експертизи питань задоволено (том 4 а.с.85-86).

За результатами дослідження експертом ОСОБА_3 надано висновок № 35-17-1412 від 19 квітня 2018 року про те, що провести виділ часток в натурі 97620/100000 належних ОСОБА_2 та 2380/100000 належних  ОСОБА_1 , з нежитлової будівлі (цеху батьківського стада курей), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із збереженням цілісності об`єкту дослідження (без втрат цільового призначення майна) за його функціональністю технічно не представляється можливим.                
Також експертом було визначено ринкову вартість нежитлової будівлі (цеху батьківського стада курей) станом на 01.01.2018 року у розмірі 5 969 154грн, станом на 01.01.2015 року у розмірі 3 249 846грн. При цьому експертом визначено ринкову вартість часток співвласників: станом на 01.01.2015 року частка ОСОБА_2 - 3 172 500грн, частка  ОСОБА_1  - 77 346грн, а станом на 01.01.2018 року частка ОСОБА_2 - 5 827 088грн, частка  ОСОБА_1  - 142 066грн. 

Висновком експерта  ОСОБА_4  №297/08/2018 від 28 серпня 2018 року, наданого на замовлення ОСОБА_1 , визначено ринкову вартість нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яка становить 31 736 000грн. Також зазначеним висновком експерта запропоновано чотири варіанти виділу спірного нерухомого майна, що розташоване за вищевказаною адресою в частках 97620/100000 та 2380/100000 без втрати їх цільового призначення та показано як зміняться частки після запропонованих варіантів виділу, наведена грошова компенсація співвласнику, частка якого менша за ідеальну. Варіанти виділу часток також схематично зображені в додатках до даного висновку (том 4 а.с.164-185).

Судом першої інстанції в ході опитування експертів було встановлено, що до висновку про неможливість реального поділу майна без втрати цільового призначення майна експерт ОСОБА_3 прийшла на підставі даних інвентаризаційної справи, ДБН В.2.4-3-95 “генеральні плани сільськогосподарських підприємств”, ВНТП – АПК – 04.05 відомчі норми технологічного проектування “Підприємств птахівництва”, згідно яких технічно неможливо виділити 486,32 кв.м (2380/100000 частки) нежитлової будівлі (цех батьківського стада курей) без втрати цільового призначення.

Разом з тим, експерт зазначила, що перепланування приміщень зі зміною їх внутрішніх параметрів не можна визнати самочинним будівництвом, оскільки відсутня зміна конструктивних елементів приміщень.

В свою чергу експерт ОСОБА_4 в обґрунтування можливості виділення часток в натурі зазначив, що на сьогодні є недоцільним зберігати та відновлювати роботу цеху, а тому нежитлові будівлі, розташовані на території цеху, можуть бути розділені між співвласниками з урахуванням часток, без врахування цільового призначення майна.

Визначаючи його вартість за допомогою порівняльного підходу, експерт брав для порівняння вартість діючих виробничих комплексів, при тому, що сторонами не заперечується, що спірний об`єкт не є діючим підприємством.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що є справедливим та виправданим припинення права власності відповідача на незначну частку у спільному майні із компенсацією вартості такого майна, яка складає 2380/100000 часток, тоді як позивачу належить 97620/100000 часток, саме він займається утриманням та обслуговуванням всього майна за свій рахунок, майно неможливо поділити в натурі, без втрати його цільового призначення, тобто існують всі чотири умови, передбаченні положеннями ст.365 ЦК України, які виправдовують припинення права власності особи у спільному майні. Також суд першої інстанції виходив з того, що позивачем перераховано компенсацію вартості часток на депозитний рахунок суду у розмірі, визначеному висновком судово-будівельної експертизи від 19.04.2018 року, що є гарантією отримання відповідачем компенсації за позбавлення власності.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки до нього він дійшов при неповному з`ясуванні обставин справи та порушивши норми процесуального права і неправильно застосувавши норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно із ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.358 Кодексу: право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.1); співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч.2); кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч.3).

Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 
1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 
2) річ є неподільною; 
3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 
4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. 

Згідно із частиною другою вказаної норми суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої з умов, передбачених пунктами 1-3 частини першої вказаної норми, та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. 

Однак, позивачем належним чином не доведено наявність будь-якої з вказаних умов.

Позивач посилався на те, що частка ОСОБА_1 у майні є незначною і не може бути виділена в натурі, а тому спільне користування цим майном є неможливим, а також посилався на те, що сумісне використання зазначеного майна є неможливим, оскільки між ними виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження майна.

Проте, такі доводи позивачем належними й допустимими доказами не доведені.

Висновок судово-будівельної експертизи № 35-17-1412 від 19 квітня 2018 року, на який посилається позивач, повністю суперечить висновку експерта № 297/08/2018 від 28 серпня 2018 року, який виготовлено на замовлення відповідача.

Також, розмір частки відповідача у спільному майні у перерахунку на площу нежитлових будівель, а також за вартісними показниками, визначеними висновком експерта № 297/08/2018 від 28 серпня 2018 року, є значною.
Крім того, висновки двох експертиз (від 19 квітня 2018 року, а також від 28 серпня 2018 року) суттєво відрізняються між собою щодо вартості як всього нерухомого майна, так і частки відповідача у спільному майні (відповідно 5 969 154грн та 31 736 000грн). Позивачем перераховано на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації в Херсонській області грошову суму, визначену висновком експертизи від 19 квітня 2018 року, а не від 28 серпня 2018 року, що підтверджується квитанцією від 25 жовтня 2018 року (том 4 а.с.236), однак, як зазначає відповідач, у разі покладення за основу висновок експерта №297/08/2018 від 28 серпня 2018 року будуть порушені права відповідача, так як внесеної суми на депозит суду буде недостатньо. 

Окрім того, згідно висновку №35-17-1412 від 19 квітня 2018 року провести виділ часток в натурі без втрат цільового призначення майна за його функціональністю технічно не представляється можливим, але згідно висновку судово-будівельної експертизи №297/08/2018 від 28 серпня 2018 року описані чотири реальні варіанти поділу спірного нерухомого майна, які є технічно можливими.

Відповідно слід дійти висновку, що є передчасним взяття судом першої інстанції за основу висновок експерта №35-17-1412 від 19.04.2018 року та неврахування висновку судово-будівельної експертизи №297/08/2018 від 28 серпня 2018 року.

Отже, відповідно до ч.2 ст.113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

На зазначене також звернув увагу й Верховний Суд, приймаючи свою постанову від 10 липня 2019 року.

Крім того, слід зазначити й про те, що, як вказав у своєму судовому рішенні Верховний Суд, у справі не надано належної правової оцінки доводам і поданим відповідачем доказам про те, що на спірному об`єкті наявне самочинне будівництво, що підтверджується висновком експерта від 28.08.2018 року.

У розумінні ч.1 ст.376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти не є об`єктами права власності (ч.2 ст.376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 року у справі № 6-130цс13. 

У зв`язку з викладеним, апеляційним судом було роз`яснено сторонам право заявити клопотання про призначення повторної експертизи.
Так, 09 вересня 2019 року ОСОБА_2 подав клопотання, в якому просив призначити повторну судово-будівельну експертизу та 10 вересня 2019 року адвокат Віценко Артем Геннадійович, діючий від імені ОСОБА_1 , також подав заяву, в якій просив призначити повторну будівельно-технічну та оціночну-будівельну експертизу, 

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року клопотання ОСОБА_2 про призначення повторної судово-будівельної експертизи та клопотання адвоката ОСОБА_5 , діючого від імені ОСОБА_1 , про призначення повторної будівельно-технічної експертизи та оціночно-будівельної експертизи задоволено частково.
Призначено у справі повторну судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:
--- чи можливий поділ будівель і споруд, цеху батьківського стада курей, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 , без втрати цільового призначення майна та без врахування самочинно збудованих (реконструйовані, переплановані) об`єктів. 
Якщо поділ можливий, надати варіанти поділу вказаного майна відповідно до часток ОСОБА_2 97620/100000 (97,62%) та ОСОБА_1 2380/100000 (2,38%), якщо поділ неможливий, зазначити про це й надати обґрунтування. 
--- визначити ринкову вартість вказаного майна, зокрема часток, які належать позивачу та відповідачу; 
--- чи відповідає перелік об`єктів вказаного нерухомого майна та їх характеристики в натурі, даним, зазначеним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючим документам та даним технічного паспорту.
Провадження експертизи доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Одеса, вул.Ланжеро-нівська,21).

За результатами дослідження судовим експертом Херсонського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Назаренком В.В. надано висновок № 19-6385/6386/6387 від 27 березня 2020 року по питаннях.

Висновки по першому питанню:
Експертом зазначено, що ринок купівлі продажу фермерських господарств (комплексів) у досліджуваній місцевості є достатньо розвинутим, а об`єкт оцінки не являється спеціалізованим нерухомим майном, його заміщення або відтворення є економічно недоцільним, експертом прийнято за остаточний результат значення, яке було отримане порівняльним підходом як таке, що найбільш точно відображає ситуацію на ринку нерухомості.
З посиланням ОСОБА_1 на ст.365 ЦК України, що розмір її частки у спільному майні у перерахунку на площу нежитлових будівель, а також за вартісними показниками, є значною, припинення її права власності на частку у спірному майні завдасть істотної шкоди її інтересам та членам сім`ї, а варіанти, запропоновані ОСОБА_2 , її не влаштовують, тому на розгляд суду пропонуються варіанти виділу її частки в натурі, без зміни цільового призначення.
Враховуючи обставини, зокрема, те, що об`єкт є частково спільним нерухомим майном з великою кількістю будівель та споруд в комплексі загальною площею 20474,90 кв.м, експертом пропонується до виділу громадянці ОСОБА_1 з часткою 2380/100000 (2,38%) та площею 547,22м2 три варіанти виділу її частки в натурі:
1. Кормоцех літ. "Т" – площею 509,7м2 з ваговою будівлею під літ. "Х" загальною площею 9,7м2 з навісом літ. "Ц" загальною площею 120,3 м2.
2. Пташник №3 з теплогенераторною літ. "Ш" та "ш" – загальною площею 1287,6м2 з доплатою 68 440грн.
3. Склад на 1000т. літ. "Г" – загальною площею 572,1м2 з влаштуванням виїзду на АДРЕСА_1 . 

Висновки по другому питанню: 
Ринкова вартість майнового комплексу "Цеху батьківського стада курей" за адресою:  АДРЕСА_1  складає         5 212 651грн.
Частка вартості в загальній власності на об`єкт нерухомого майна ОСОБА_2 складає 5 000 732грн (5 212 651грн х 97,62% : 100%). 97.62% (22057.83м2) від єдиного майнового комплексу.
Частка вартості в загальній власності на об`єкт нерухомого майна другого співвласника складає 124 061грн (5 212 651грн х 2,38% : 100%). 2.38% (547,22м2) від єдиного майнового комплексу.
Також експертом зазначено, що ринок купівлі продажу фермерських господарств (комплексів) у досліджуваній місцевості є достатньо розвинутим, а об`єкт оцінки не являється спеціалізованим нерухомим майном, його заміщення або відтворення є економічно недоцільним, експертом прийнято за остаточний результат значення, яке було отримане порівняльним підходом як таке, що найбільш точно відображає ситуацію на ринку нерухомості.

Висновки по третьому питанню:
Розглянувши надану на дослідження технічну документацію та натурним обстеженням об`єктів дослідження спільної часткової власності вказаного нерухомого майна експертом встановлено, що до переліку нерухомого майна за їх характеристиками, зареєстрованими в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідає в дійсності правовстановлюючим документам за винятком, будівля під літ. "Х" – вагова з площею основи забудови 15,4 м2, яка з технічних причин не ввійшла до її складу. 
Стосовно наданих на дослідження технічних паспортів та інвентарної справи, а саме:
– Технічний паспорт ТОВ "Укртехінвентаризація" від 05 червня 2015 року не внесені в специфікацію та не нанесені на плані будівлі та споруди літ. "Б1" – альтанка, літ. "У" – загрузочна яма, №4 – дізбар`єр, "В1", "Н1", "Т1" – вбиральні. 
– Технічний паспорт КП "Каховське БТІ" від 12 липня 2016 року не нанесено на плані споруду № НОМЕР_1 – дізбар`єр.

Отже, аналіз досліджених наявних доказів, зокрема, і висновку № 19-6385/6386/6387 від 27 березня 2020 року дає підстави для висновку про те, що підстав для припинення права власності ОСОБА_1 на частку у спільному майні зі сплатою їй відповідної компенсації немає.

Посилання позивача на неможливість виділення частки відповідача в натурі без втрати цільового призначення є недоведеними та спростовуються висновком експерта № 19-6385/6386/6387 від 27 березня 2020 року. 

Таким чином позивачем не доведено обставини, на які він посилається як на підставу свого позову, а саме не доведено наявність будь-якої з умов, передбачених п.п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, та того, що припинення права ОСОБА_1 на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім`ї.

Враховуючи наведене, переглядаючи в апеляційному порядку судове рішення в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України слід скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України: 
--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1); 
--- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 
1) у разі задоволення позову – на відповідача;
2) у разі відмови в позові – на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

При поданні апеляційної скарги відповідач сплатила в установленому законом розмірі 2130,99грн судового збору (том 4 а.с.253), в позові відмовлено, отже апеляційну скаргу задоволено на 100,00%. Отже з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати в розмірі 2130,99грн.

Керуючись ст.ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Віценка Артема Геннадійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , задовольнити.
       Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 жовтня 2018 року в частині задоволення позовних вимог скасувати й ухвалити нове рішення.
В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку в спільному майні відмовити.
Це ж рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на 100000/100000  частини (100 %) нежитлової будівлі, цех батьківського стада курейв апеляційному порядку не переглядалось як таке, що не оскаржувалось. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2130,99грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови – 17 вересня 2020 року. 

Головуючий                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                   В.В. Майданік

Судді:                                                _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                  О.В. Кутурланова

                                               _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _         Н.В. Орловська