ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року	Львів	Справа № 460/2546/18 пров. № А/857/3062/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                  Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:            Галаз Ю.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС, 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року (суддя - Недашківська К.М., час ухвалення - 09:39 год., місце ухвалення - м.Рівне, дата складання повного тексту - 03.02.2020 року), 
в адміністративній справі №460/2546/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» до Офісу великих платників податків ДФС, 
про визнання протиправною та скасування вимоги, 

встановив: 

У жовтні 2018 року позивач ПрАТ «Рівнеазот» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, в якому просив визнати протиправною та скасувати Вимогу відповідача від 13.08.2018 року  №Ю-258-11 про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на суму 8998539,44 грн.. 
Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Рівнеазот» в повному обсязі. 
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року  провадження в адміністративній справі №460/2546/18 - зупинено до набрання законної сили рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі №1740/2312/18. 
Ухвалою цього ж суду від 19 листопада 2019 року провадження у цій адміністративній справі №460/2546/18 - поновлено. 
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року клопотання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про закриття провадження у справі - залишено без задоволення. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року адміністративний позов - задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано Вимогу  Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про сплату боргу (недоїмки) від 13.08.2018 року №Ю-258-11 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 8998539,44 грн.. Стягнено на користь ПрАТ «Рівнеазот» суму судового збору у розмірі 134978,09 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 24.01.2020 року не погодився Офіс великих платників податків ДПС (правонаступник Офісу великих платників податків ДФС) та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте без врахування фактичних обставин справи, положень чинного законодавства, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, зокрема, обов`язок роботодавців, зокрема, підприємств, установ та організацій, інших юридичних осіб, утворених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Звертає увагу апелянт на те, що згідно облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів, загальна сума заборгованості ПрАТ «Рівнеазот» станом на 31.07.2018 року становить 8998539,44 грн.. На підставі цих даних відповідачем сформована спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.08.2018р. «Ю-258-11, відповідно до вимог чинного законодавства. Також звертає увагу апелянт на те, що суд першої інстанції не дослідив належним чином матеріали справи та не вжив, визначених КАС України заходів, щодо перевірки фактичних обставин справи шляхом витребування додаткових доказів, що призвело до висновків, які суперечать матеріалам справи. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 24.01.2020р. та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Позивач ПрАТ «Рівнеазот» подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 24.01.2020 року - без змін. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного. 

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ПрАТ «Рівнеазот» зареєстрований як юридична особа, основним видом діяльності якої є за КВЕД: 20.15 виробництво добрив і азотних сполук, а також взятий на облік як платник єдиного внеску (а.с. 149 Т.1). 
Постановами заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 18.06.2015р. та головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 30.07.2015р., накладено арешти на кошти, які містяться на рахунках ПрАТ «Рівнеазот» (а.с. 59-63 Т.1). 
29.05.2015 року між ПрАТ «Рівнеазот» (Довіритель) та ДП «Хімік» ПАТ «Азот» (Повірений) укладено Договір доручення №05.15, відповідно до умов якого, Повірений зобов`язується за рахунок Довірителя виконувати грошові зобов`язання (а.с. 64-65 Т.1). 
На виконання підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Договору доручення №05.15 від 29.05.2015 року, позивачем видано довіреність №748-юв від 11.06.2015р., якою уповноважено ДП «Хімік» ПАТ «Азот» вчиняти наступні дії: сплачувати (перераховувати) від імені ПрАТ «Рівнеазот»: нотаріальні послуги, податки та збори відповідно до Податкового кодексу України, єдиний соціальний внесок, податок на доходи фізичних осіб, військовий збір, аліменти, заробітну плату, інші утримання з заробітної плати, пенсії, оплату листків непрацездатності, виплати заробітної плати за період відпустки, компенсацію середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, відрахування від ФОП, кошти на господарські потреби, на відрядження, супутні банківські комісії (а.с. 66 Т.1). 
Відповідно до Реєстру платежів по ЄСВ у період з 01.06.2015р. по 30.09.2015р. ДП «Хімік» ПАТ «Азот» від імені та за рахунок ПрАТ «Рівнеазот» сформувало та подало на виконання банківських установ платіжні доручення із зазначенням призначення платежу «нарахована сума ЄВ» в загальному розмірі 20685499,01 грн. (а.с. 68-69 Т.1). 
Також встановлено, що в листопаді 2015 року на адресу позивача надійшов лист Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників №25588/10/28-10-20-4-20 від 18.11.2015р., в якому зазначалось, що на адресу Центрального офісу надійшов лист Державної фіскальної служби від 12.11.2015р. про порушення вимог Закону України №2464-VI, а саме, що у період з липня по вересень 2015 року ДП «Хімік» ПАТ «Азот» здійснило сплату єдиного внеску на загальну суму 20685499 грн. за ПрАТ «Рівнеазот», а тому кошти сплачені ДП «Хімік» ПАТ «Азот», перекинуто з інтегрованої картки платника податку (ІКПП) ПрАТ «Рівнеазот» на ІКПП «Нез`ясовані платежі», в результаті чого в ІКПП платника ПрАТ «Рівнеазот» виникла недоїмка у розмірі 11870891,55 грн.. 
07.12.2015 року фіскальним органом сформовано відносно позивача Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11, відповідно до якої станом на 30.11.2015р. заборгованість ПрАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування складає 16821411,33 грн. (а.с. 42 Т.1). 
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2016р. у справі №817/85/16 позовні вимоги ПрАТ «Рівнеазот» про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2015р. №Ю-258-11 залишено без задоволення (а.с. 75-76 Т.1). 
Однак постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2016р. у справі №817/85/16, апеляційну скаргу ПрАТ «Рівнеазот» задоволено. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2016р. у справі №817/85/16 - скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов ПрАТ «Рівнеазот» задоволено повністю. Визнано протиправною вимогу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків №Ю-258-11 від 07.12.2015р. про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 16821411,33 грн. (а.с. 77-79 Т.1). 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.01.2017р. у справі №817/85/16 касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків залишено без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2016р. - без змін (а.с. 80-81 Т.1). 
Постановою Верховного Суду від 25.01.2019р. у справі №817/85/16 (адміністративне провадження №К/9901/22068/18) у задоволенні заяви Офісу великих платників податків ДФС про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 26.01.2017р. відмовлено (а.с. 3-8 Т.2). 
Також, 04.02.2016р. фіскальний орган сформував відносно позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11, відповідно до якої станом на 31.01.2016р. заборгованість ПрАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування складає 18176403,39 грн. (а.с. 44 Т.1). 
Однак постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.05.2016р. у  справі №817/299/16 (яка набрала законної сили згідно ухвал Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2016 року та від 05.12.2016 року), визнано протиправною та скасовано вимогу від 04.02.2016р. №Ю-258-11 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 18176403,39 грн. (а.с. 91-94, 95, 96 Т.1). 
07.05.2016 року фіскальний орган сформував відносно позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11, відповідно до якої станом на 31.05.2016р. заборгованість ПрАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування складає 20035875,98 грн. (а.с. 45 Т.1). 
Однак постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 30.09.2016р. у справі №817/902/16 (яка набрала законної сили згідно ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2017 року), визнано протиправною та скасовано вимогу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників №Ю-258-11 від 07.05.2016р. про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 20035875,98 грн. (а.с. 97-101, 102 Т.1). 
Також встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2017р. у справі №817/2117/16, яка набрала законної сили 16.05.2017р. на підставі ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду, визнано неправомірними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо перекидання з інтегрованої картки платника податків ПрАТ «Рівнеазот» на інтегровану картку "Нез`ясовані платежі" грошових коштів в сумі 20685499 грн., сплачених з червня по вересень 2015 року, повіреною особою ПрАТ «Рівнеазот» - ДП «Хімік» ПАТ «Азот» на підставі договору доручення №05.15 від 29.05.2015р.; зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби зарахувати сплачені ДП «Хімік» ПАТ «Азот» на підставі договору доручення №05.15 від 29.05.2015р. грошові кошти в сумі 20685499 грн. в рахунок сплати єдиного внеску ПрАТ «Рівнеазот» в інтегрованій картці платника податків ПрАТ «Рівнеазот»; визнано неправомірними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо зарахування поточних платежів ПрАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску здійснених у жовтні-грудні 2015 року та січні-листопаді 2016 року в рахунок погашення суми недоїмки визначеної у вимогах №Ю-258-11 від 07.12.2015р.; від 12.01.2016р.; від 04.02.2016р. та від 07.05.2016р.; зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби здійснити перерахунок грошових зобов`язань ПрАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску з урахуванням суми єдиного внеску сплаченого з червня по вересень 2015 року повіреною особою ПрАТ «Рівнеазот» - ДП «Хімік» ПАТ «Азот» (а.с. 106-112, 113-117 Т.1). 
У подальшому, 05.05.2017 року фіскальний орган сформував відносно позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11, відповідно до якої станом на 30.04.2017р. заборгованість ПрАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування складає 29214245,76 грн. (а.с. 46 Т.1). 
Однак постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.09.2017р. у справі №817/845/17, яку набрала законної сили згідно ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2018р., визнано протиправною і скасовано вимогу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №Ю-258-11 від 05.05.2017р. про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 29214245,76 грн. (а.с. 118-122, 123 Т.1). 
14.12.2017 року фіскальний орган сформував відносно позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11, відповідно до якої станом на 30.11.2017р. заборгованість ПрАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування складає 7681149,51 грн. (а.с. 51 Т.1). 
Однак постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11.04.2019р. у справі №817/2265/17, яка набрала законної сили 16.07.2019р., визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11 від 14.12.2017р. на суму єдиного внеску 7681149,51 грн. (а.с. 32-36 Т.2). 
12.07.2018 року фіскальний орган сформував відносно позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11, відповідно до якої станом на 30.06.2018р. заборгованість ПрАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування складає 9043112,36 грн. (а.с. 58 Т.1). 
Однак постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.05.2019р. у справі №1740/2312/18, яка набрала законної сили 30.10.2019р., визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.07.2018р. №Ю-258-11 на суму   9043112, 36 грн. (а.с. 216-220, 221-223 Т.1). 
Також встановлено, що 13.08.2018 року Офісом великих платників ДФС сформовано відносно позивача Вимогу №Ю-258-11 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 8998539,44 грн., за порушення останнім статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (а.с. 35 Т.1). 
За результатами розгляду скарги ПрАТ «Рівнеазот» від 27.08.2018р. №2487 на вимогу Офісу великих платників податків ДФС від 13.08.2018р. №Ю-258-11, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 24.09.2018р. №31049/6/99-99-11-02-02-25, яким вимогу про сплату боргу (недоїмки) залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с. 36-39, 40-41 Т.1). 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною і скасування оскарженої Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.08.2018р. №Ю-258-11, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Згідно ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Також судом першої інстанції вірно зазначено та враховано, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
Згідно п.2 ч.1 ст.1 цього Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом. 
Частиною 1 статті 4 цього Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. 
Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п.1 ч.2 ст.6 Закону). 
Базою нарахування єдиного внеску є суми нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (абз.1 п.1 ч.1 ст.7 Закону). 
Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. А частиною восьмою цієї статті, - що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (ч.7 ст.9 Закону). 
Крім цього, процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015р. (далі - Інструкція №449). 
Так, пп. 1, пп.4 п. 2 розділу IV Інструкції №449 передбачено, що сплата єдиного внеску здійснюється за місцем обліку такого платника у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в органах Державної казначейської служби України, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь). Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. 
Аналогічне положення передбачене і частиною дванадцятою  статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». 
Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що ПрАТ «Рівнеазот», як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не міг ухилитися від сплати єдиного внеску не зважаючи на те, що на всі кошти, які містяться на його рахунках, накладено арешт. Однак, у зв`язку з такими обставинами, останнє було позбавлене можливості здійснити сплату єдиного внеску зі свого банківського рахунку, що і стало підставою для вжиття заходів спрямованих на виконання свого обов`язку щодо сплати податку, шляхом укладення 29.05.2015р. Договору доручення №05.15 з ДП «Хімік» ПАТ «Азот». 
З цього приводу, судом першої інстанції також вірно взято до уваги правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 25.01.2019р. у справі №817/85/16 за позовом ПАТ «Рівнеазот» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків про визнання неправомірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2015р. №Ю-258-11. 
Так, у своїй постанові Верховним Судом зазначено, що у випадку наявності прогалин у спеціальному нормативно-правовому акті - Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо порядку (способу) виконання обов`язку платника по сплаті єдиного соціального внеску, за умов об`єктивної неможливості скористатися передбаченим Законом способом виконання такого обов`язку, правомірними є дії платника єдиного внеску, спрямовані на забезпечення виконання цього обов`язку у будь-який інший спосіб, що не суперечить чинному законодавству. 
Згідно пункту 2 розділу VI Інструкції №449, сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. 
Фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. Вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`яти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій) (п.3 Розділу VІ Інструкції №449). 
У пункті 4 розділу IV Інструкції №449 зазначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення суми боргу. 
Таким чином, оскільки сума єдиного внеску за період з червня по вересень 2015 року була сплачена повіреним позивача ДП «Хімік» ПАТ «Азот» у повному обсязі, то обов`язок позивача зі сплати єдиного внеску за вказаний період виконано повністю та своєчасно. 
Судом першої інстанції також вірно зазначено, що відповідно до п.4.1 Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №452 від 09.09.2013р., скарга на вимоги та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу подана з дотриманням порядку і строків, визначених пунктом 2.3 розділу II та пунктом 3.1 розділу IІІ цього Порядку, зупиняє строки їх сплати до винесення рішення органом доходів і зборів вищого рівня або дня набрання судовим рішенням законної сили. Аналогічні положення збереженні також і у Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженому наказом Міністерства фінансів України №1124 від 09.12.2015р., що набрав чинності з 23.02.2016р.. 
Як уже було зазначено, перша вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11 від 07.12.2015р., як і усі наступні вимоги під тим самим порядковим номером були оскаржені у судовому порядку. 
Судом першої інстанції також вірно встановлено та враховано те, що орган ДФС безпідставно змінював призначення здійснених ПАТ «Рівнеазот» платежів, що направлялись на сплату задекларованих поточних зобов`язань зі сплати єдиного внеску (відображених у поданих Звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів) та протиправно направляв вказані кошти в рахунок погашення суми недоїмки, як встановлено судовими рішеннями по справах, а саме: №817/85/16, №817/110/16, №817/299/16, № 817/902/16, №817/2117/16, №817/845/17 та №817/2265/17. 
Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у відповідача були відсутні правові підстави для зарахування поточних платежів позивача в рахунок оплати суми недоїмки, визначеної за період з червня по вересень 2015 року, та, відповідно, для зарахування подальших поточних платежів в рахунок погашення недоїмки визначеної у наступних вимогах. 
Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11 від 13.08.2018р. є протиправною, а тому наявні підстави для її скасування. 
Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. 
Судом першої інстанції також сформовано обгрунтований висновок про те, що на момент судового розгляду справи спірна вимога №Ю-258-11 від 13.08.2018р. не вважається відкликаною у зв`язку із відсутністю у позивача розглядуваної суми заборгованості по сплаті єдиного внеску. 
При цьому, колегія суддів враховує, що з цього питання апеляційна скарга не містить жодних обґрунтувань. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду від 24.01.2020 року винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

постановив:  

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС - залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року в адміністративній справі №460/2546/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправною та скасування вимоги - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.    

Головуючий:	 	В. В. Гуляк 	
Судді:	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови складено 14.08.2020 року