ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/8745/16
адміністративне провадження № К/9901/51956/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича про  визнання протиправною бездіяльності, скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.10.2017 (головуючий суддя - Качур І.А., судді - Келеберда В.І., Федорчук А.Б.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.05.2018 (головуючий суддя - Беспалов О.О., судді - Коротких А.Ю., Парінов А.Б.)
ВСТАНОВИВ:
I. Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
1. ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо неналежного виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі №25663/02 «Яворовенко та інші проти України» від 17.07.2014, яке включало справу №17556/04 «Васько проти України», реєстраційний номер виконавчого провадження №44361844, в частині додаткових заходів індивідуального характеру в порушення принципу restitutio in integrum;
- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №44361844, винесену 30.05.2016 державним виконавцем стосовно рішення Європейського суду з прав людини у справі №25663/02 «Яворовенко та інші проти України» від 17.07.2014, яке включало справу №17556/04 «Васько проти України»;
- зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України негайно вчинити усі додаткові заходи індивідуального характеру за принципом restitutio in integrum з переведення на рахунок в цінних паперах ОСОБА_1 9 545 450 акцій номінальною вартістю 477 272,50 грн, що складає 8,1533% статутного капіталу ПАТ «Прожектор» (код 14307825), або відшкодування на банківський рахунок ОСОБА_1 ринкової вартості 9 545 450 акцій у розмірі 47 727 250 грн, що складає 8,1533 % статутного капіталу ПАТ «Прожектор» (код 14307825).
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним виконавцем безпідставно винесено спірну постанову про закінчення виконавчого провадження щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі № 25663/02 «Яворовенко та інші проти України» від 17.07.2014 в частині, що стосується справи №17556/04 «Васько проти України», оскільки ним не вчинено належних додаткових заходів індивідуального характеру щодо його реального виконання.
Короткий зміст рішень суду першої інстанції
3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва      від 09.10.2017 у задоволенні позову відмовлено повністю.
4. Рішення суду першої інстанцій мотивоване тим, що відповідачем виконано рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 в частині виплати позивачу справедливої сатисфакції в розмірі 2000 євро та пені, нарахованої за несвоєчасне виконання вказаного рішення, у відповідності до пункту 5 рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 у справі № 25663/02, а також в частині виконання рішень національного суду.
5. Судом першої інстанції встановлено, що рішення національного суду виконано в повному обсязі, в тому числі в частині додаткових заходів індивідуального характеру органом, яким є відповідальним за виконання таких додаткових заходів, а саме - Фондом державного майна України. Суд дійшов висновку про те, що боржником за рішенням національного суду є Фонд державного майна України, а не відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а тому викладена вимога до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є безпідставною.
6. При цьому судом першої інстанції зазначено, що рішенням національного суду не визначено переведення на рахунок в цінних паперах 9 545 450 акцій або відшкодування ринкової вартості у розмірі 47 727 250,00 грн, а отже вимоги позивача виходять за рамки рішень національних судів винесених на його користь.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
7. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.05.2018 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.10.2017 залишено без змін. 
8. Суд апеляційної інстанції підтримав висновки суду першої інстанції, а також вказав, що початковий юридичний стан позивача було відновлено настільки, наскільки це можливо в порядку виконання рішення Європейського суду з прав людини, оскільки відповідними органами виконано всі належні заходи для виконання рішення суду.
9. Апеляційний суд виходив з того, що для спрямування бюджетних коштів для здійснення витрат, пов`язаних із здійсненням додаткових заходів індивідуального характеру необхідно, щоб такі заходи були прямо передбачені в рішенні закордонного юрисдикційного органу з визначенням конкретної суми та виду валюти. Однак позивач просив здійснити виконання додаткових заходів індивідуального характеру у вигляді виплати на підставі розрахунку, а не відповідно до рішення Європейського суду з прав людини, у зв`язку з цим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаної вимоги.
10. Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що виконання вимог позивача щодо переведення на його рахунок в цінних паперах акцій, або відшкодування на банківський рахунок їх ринкової вартості не вбачається можливим в межах виконання зазначеного рішення Європейського суду з прав людини.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
11. 29 травня 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на вказані судові рішення.
12. У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.10.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.05.2018 та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
13. Вимоги касаційної скарги обґрунтовані тим, що у виконавчому провадженні не було виконано належним чином додаткові заходи індивідуального характеру, внаслідок чого порушено принцип restitutio in integrum, тобто відновлення у повному обсязі прав позивача, які виникли як результат його участі у відповідному аукціоні з продажу акцій.
14. Позивач вважає, що додаткові заходи індивідуального характеру у його справі полягають в переведенні на його рахунок в цінних паперах 9   545   450 акцій номінальною вартістю 477   272,50 грн або сплаті ринкової вартості вказаних цінних паперів на його банківський рахунок у розмірі 47   727   250 грн відповідно до Звіту про оцінку майна.
15. На переконання позивача, поновлення його в правах означає не тільки винесення Фондом державного майна України певного наказу про затвердження підсумків аукціону стосовно його участі, а й передачу йому певної купленої кількості акцій за його заявою як результат такого аукціону, оскільки такі акції повністю були оплачені ним  і право власності на них переходить з моменту винесення такого наказу. 
16. Відзиву на касаційну скаргу не надходило, що в силу ч. 4 ст. 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішення судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
17. Ухвалою Верховного Суду від 31.05.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , встановлено строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
18. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2019 для розгляду справи №826/8745/16 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук А.В., судді - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
19. Ухвалою Верховного Суду від 28.08.2020 адміністративну справу прийнято до провадження вказаною колегією суддів та призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
IІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
20. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження по виконанню рішення Європейського суду з прав людини у справі № 25663/02 17.07.2014 «Яворовенко та інші проти України» від, де ОСОБА_1 є одним із заявників.
21. Пунктом 5 вказаного рішення Європейського суду з прав людини постановлено, що:
а) упродовж трьох місяців держава Україна має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь заявників, які підлягають виконанню та сплатити 2000 євро кожному із заявників (або його правонаступникам), наведених у додатку, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових витрат та інших з урахуванням будь-яких податків, що можуть нараховуватись заявникам на вищезазначені суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу;
б) із закінченням зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на цю суму нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.
22. Згідно з Додатком до вищезазначеного рішення Європейського суду з прав людини за заявою ОСОБА_1 підлягають виконанню рішення Печерського районного суду міста Києва від 04.12.2000 у справі №2-2659/6 (з урахуванням рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13.10.2003 у справі № 2-2747/18).
23. Резолютивною частиною рішення Печерського районного суду міста Києва від 04.12.2000 у справі №2-2659/6 вирішено:
- визнати участь ОСОБА_1 у 5-ому спеціалізованому аукціоні за грошові кошти за заявою № 3255505350011 від 02.11.1998 правомірною та поновити ОСОБА_1 у позбавленому праві участі у такому аукціоні за такою Заявою в повному обсязі;
- скасувати пункт 5 Додатку № 2 Наказу № 2145 Фонду державного майна України від 16.11.1998 в частині зняття з 5-го спеціалізованого аукціону за грошові кошти пакету акцій ВАТ «Прожектор» (код 14307825);
- зобов`язати Фонд державного майна України внести відповідні зміни до Наказу №2264 від 02.12.1998 в частині затвердження результатів участі скаржника - ОСОБА_1 у 5-ому спеціалізованому аукціоні за грошові кошти за Заявою № 3255505350011 від 02.11.1998;
- повідомити всіх зацікавлених осіб, включаючи: Регіональний центр сертифікатних аукціонів Київської області (його правонаступника), ВАТ «Прожектор» (код 14307825) та реєстратора ВАТ «Прожектор» про негайне усунення наслідків неправомірних дій Фонду державного майна України та поновлення ОСОБА_1 в усіх позбавлених правах як повноправного учасника 5-го спеціалізованого аукціону за грошові кошти за заявою № 325550530011 від 02.11.1988.
24. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13.10.2003 у справі №2-2747/18 визнано бездіяльність начальника ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві і державних виконавців ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві Прохоренко О.Л. і Підварко О.В. неправомірною; зобов`язано ВДВС Печерського РУЮ в місті Києві провести передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії щодо виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2000 р. № 2-2659/6, повідомити ОСОБА_1. про вчинені виконавчі дії; зобов`язано начальника ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві надати ОСОБА_1 належні відповіді на його скарги; стягнуто з ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві на користь ОСОБА_1 сплачене ним при подані скарги держмито в сумі 3,40 грн.
25. Судами попередніх інстанцій також встановлено, що Фонд державного майна України 22.09.2014 та 10.10.2014 звертався до Печерського районного суду міста Києва із заявами про роз`яснення рішення Печерського районного суду міста Києва від 04.12.2000 у справі №2-2659/6. Ухвалами Печерського районного суду міста Києва від 30.09.2014 у справі №757/27493/14-ц та від 21.01.2015 у справі №757/29167/14-ц у задоволенні вказаних заяв Фонду державного майна України про роз`яснення вказаного рішення відмовлено.
26. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Медведєва О.В. від 13.08.2014 відкрито виконавче провадження ВП №44361844 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі №25663/02 «Яворовенко та інші проти України» та зобов`язано боржника добровільно виконати таке рішення у строк, встановлений Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
27. На вимогу державного виконавця від 08.11.2015 відділом примусового виконання рішень отримана відповідь з Фонду державного майна України від 04.12.2015 №10-25-22042, де зазначено, що на виконання рішення Печерського районного суду від 04.12.2000 у справі №2-2659/6, де боржником є Фонд державного майна України, з урахуванням рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13.10.2003 у справі №2-2747/18, Фондом державного майна України видано наказ №2439 від 16.10.2014, відповідно до якого:
- скасовано пункт 5 додатку №2 до наказу Фонду державного майна України від 16.11.1998 № 2145 «Про зняття з п`ятого спеціалізованого аукціону за грошові кошти пакетів акцій ВАТ» в частині зняття з 5-го спеціалізованого аукціону за грошові кошти пакету акцій ВАТ «Прожектор» (код 14307825);
- внесено зміни до наказу Фонду державного майна України від 02.12.1998 №2264 «Про підведення підсумків п`ятого спеціалізованого аукціону за грошові кошти», доповнивши його пунктом 10 такого змісту: «Затвердити результати участі ОСОБА_1 у п`ятому спеціалізованому аукціоні за грошові кошти за заявою №3255505350011 від 2 листопада 1998 року».
28. Згідно з платіжним дорученням Міністерства юстиції України №6512 від 26.09.2014 перераховані кошти на користь стягувача у розмірі 33   220,81 грн, в рахунок справедливої сатисфакції відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (еквівалент 2000 євро); згідно з платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 07.10.2014 №7313 перерахована заборгованість за рішенням національного суду у розмірі 3,40 грн та згідно з платіжним дорученням Міністерства юстиції України №2163 від 20.05.2016 сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення суду у розмірі 8,88 грн.
29. Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка С.В. від 30.05.2016 закінчено виконавче провадження №44361844 у зв`язку з виконанням рішення суду у повному обсязі.
ІІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
30. Конституція України
30.1. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
31. Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»
31.1. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» виконання Рішення включає в себе: а) виплату стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру.
31.2. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 10 Закону додатковими заходами індивідуального характеру є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у Рішенні. Відновлення попереднього юридичного стану стягувача здійснюється, зокрема, шляхом: а) повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі; б) повторного розгляду справи адміністративним органом.
32. Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV
32.1. За приписами ч. 1 ст. 11 Закону Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
32.2. У відповідності до п. 8 ч. 3 ст. 11 Закону Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення.
32.3. Частиною 1 статті 36 Закону передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.
32.4. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
ІV. Позиція Верховного Суду
33. За приписами ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
34. Оцінюючи обґрунтованість поданих касаційних скарг, Верховний Суд виходить з наступного.
35. Як правильно встановлено судами попередніх інстанцій, Європейським судом з прав людини прийнято рішення у справі «Яворовенко та інші проти України» №25663/02 від 17.07.2014, зокрема, за заявою ОСОБА_1 , яким постановлено виплатити позивачу 2   000 євро компенсації, а також виконати рішення національного суду, яким є рішення Печерського районного суду міста Києва від 04.12.2000 у справі №2-2659/6 (з урахуванням рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13.10.2003 у справі №2-2747/18). 
36. При цьому, відповідно до змісту рішення Печерського районного суду міста Києва у справі №2-2659/6 ОСОБА_1 поновлено у позбавленому праві участі у 5-ому спеціалізованому аукціоні з продажу акцій ВАТ «Прожектор» за його заявою №3255505350011 від 02.11.1998, зобов`язано Фонд державного майна України скасувати відповідний наказ в частині зняття з аукціону за грошові кошти пакету акцій ВАТ «Прожектор», затвердити результати участі ОСОБА_1 у такому аукціоні, а також зобов`язано повідомити зацікавлених осіб про усунення наслідків неправомірних дій Фонду державного майна України та поновлення ОСОБА_1 в усіх правах повноправного учасника аукціону. 
37. Також, відповідно до змісту рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13.10.2003 у справі №2-2747/18 зобов`язано ВДВС Печерського РУЮ в місті Києві провести передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії щодо виконання рішення Печерського районного суду місті Києва від 04.12.2000 №2-2659/6, повідомити ОСОБА_1 про вчинені виконавчі дії; зобов`язано начальника ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві надати ОСОБА_1 належні відповіді на його скарги; стягнуто з ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві на користь ОСОБА_1 сплачене ним при подані скарги держмито в сумі 3,40 грн.
38. Звертаючись з касаційною скаргою до Верховного Суду, ОСОБА_1 вважає, що вказані судові рішення мають виконуватися із застосуванням додаткових заходів індивідуального характеру, які, на думку позивача, полягають в переведенні на його рахунок в цінних паперах 9 545 450 акцій номінальною вартістю 477 272,50 грн або сплаті ринкової вартості вказаних цінних паперів на його банківський рахунок у розмірі 47 727 250 грн відповідно до Звіту про оцінку майна.
39. Верховний Суд не погоджується з такими твердженнями і зазначає, що рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі №2-2659/6 ОСОБА_1 було поновлено у позбавленому праві участі в аукціоні, а не у праві власності на акції, які він мав намір придбати, як помилково вважає позивач. Сама по собі участь в аукціоні з продажу акцій не може бути беззаперечною підставою для перерахування на рахунок учасника суми вартості акцій, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 протягом всього періоду з моменту участі в аукціоні і до моменту звернення його з позовом до суду у даній справі був власником таких акцій. Верховний Суд наголошує, що ні національним судом, ні Європейським судом з прав людини, не розглядався спір про визнання ОСОБА_1 власником 9 545 450 акцій ВАТ «Прожектор» у розмірі 47   727   250 грн.
40. Крім того, Верховний Суд констатує, що відповідно до положень частини 3 статті 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено вичерпний перелік способів відновлення попереднього юридичного стану стягувача (restitutio in integrum), а саме, шляхом: а) повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі; б) повторного розгляду справи адміністративним органом. 
41. Відтак, вимоги щодо перерахування зазначеної вартості акцій на рахунок позивача, як і переведення акцій на рахунок позивача в цінних паперах, про які просить позивач, та які не були предметом розгляду Печерського районного суду міста Києва у справі №2-2659/6 та Голосіївського районного суду міста Києва у справі №2-2747/18, не можуть вважатися додатковими заходами індивідуального характеру в розумінні Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». 
42. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання рішення Печерського районного суду від 04.12.2000 у справі №2-2659/6, з урахуванням рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13.10.2003 у справі №2-2747/18, Фондом державного майна України видано наказ №2439 від 16.10.2014, відповідно до якого скасовано пункт 5 додатку №2 до наказу Фонду державного майна України від 16 листопада 1998 року №2145 «Про зняття з п`ятого спеціалізованого аукціону за грошові кошти пакетів акцій ВАТ» в частині зняття з 5-го спеціалізованого аукціону за грошові кошти пакету акцій ВАТ «Прожектор» та внесено зміни до наказу Фонду державного майна України від 02 грудня 1998 року №2264 «Про підведення підсумків п`ятого спеціалізованого аукціону за грошові кошти», доповнивши його пунктом 10 такого змісту: «Затвердити результати участі ОСОБА_1 у п`ятому спеціалізованому аукціоні за грошові кошти за заявою №3255505350011 від 2 листопада 1998 року».
38. Верховний Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що в цій частині рішення національних судів, про які йдеться у рішенні Європейського суду з прав людини у справі №25663/02 17.07.2014 «Яворовенко та інші проти України» є виконаними.
40. Разом з тим, Верховний Суд звертає увагу на те, що судами попередніх інстанцій не встановлено, чи виконано рішення Печерського районного суду міста Києва у справі 2-2659/6 в частині повідомлення зацікавлених осіб про усунення наслідків неправомірних дій Фонду державного майна України та поновлення ОСОБА_1 в усіх правах повноправного учасника аукціону. Також не встановлено, чи надані начальником ВДВС Печерського РУЮ в місті Києві ОСОБА_1 належні відповіді на його скарги, відповідно до резолютивної частини рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13.10.2003 у справі №2-2747/18.
41. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що рішення національного суду виконано у повному обсязі, та у державного виконавця були законні підстави для винесення спірної постанови про закінчення виконавчого провадження. Судами не досліджено, чи вчинялися Фондом державного майна України дії з метою повідомлення зацікавлених осіб про усунення наслідків неправомірних дій Фонду державного майна України та поновлення ОСОБА_1 в усіх правах повноправного учасника аукціону, та чи направлялися позивачу відповіді на його скарги на бездіяльність органів державної виконавчої служби.
42. Відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
43. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій не встановлено всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору. Верховний Суд зауважує, що встановлення вказаних обставин має вирішальне значення для правильного вирішення спору по суті.
44. Відповідно до ч. 1- 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
45. З огляду на наведене, зазначені рішення судів попередніх інстанцій вказаним вимогам не відповідають, а тому підлягають скасуванню.
46. Відповідно до вимог частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої або апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
47. Згідно з ч. 4 статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
48. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій прийнято необґрунтовані рішення, ухвалені без дотримання норм процесуального права, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає задоволенню, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
49. Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене в цій постанові та встановити, які дії вчинялися Фондом державного майна України на виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 04.12.2000 у справі №2-2659/6; встановити, чи були надані ОСОБА_1 відповіді на його скарги на виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13.10.2003 у справі №2-2747/18. На підставі встановлених обставин суд першої інстанції має дійти обґрунтованого висновку, чи наявні підстави стверджувати про виконання вказаних судових рішень у повному обсязі, та чи були у державного виконавця законні підстави для винесення спірної постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.05.2016 ВП №44361844.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .
2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2018 року скасувати повністю, а справу №826/8745/16 направити на новий розгляд до суду першої інстанції - окружного адміністративного суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	А.В. Жук Н.М. Мартинюк   Ж.М. Мельник-Томенко