Справа № 307/4052/14-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        17 червня 2020 року м. Ужгород
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Фазикош Г.В., Кожух О.А.,
з участю секретаря: Терпай С.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 06 листопада 2017 року у справі № 307/4052/14-ц (Головуючий: Чопик В.В.), - 

В С Т А Н О В И Л А :
У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , Буштинської селищної ради, де треті особи: Державна архітектурна інспекція України, Управління держгеокадастру в Тячівському районі та змінюючи і уточнюючи заявлені позовні вимоги, просила суд визнати факт спільного проживання її з відповідачем ОСОБА_1 однією сім`єю у період з 23 лютого 2016 року, с5касувати державний акт на землю ЗК № 058860 від 14.09.2017 року, здійснити розподіл будинку АДРЕСА_1 та земельні ділянки, посилаючись на те, що 23 лютого 2006 року між нею та ОСОБА_1 було укладено церковний шлюб (вінчання) у Свято-Миколаївському храмі в смт. Буштино. Саме з цього часу вони почали проживати разом та вести спільне господарство. Перебуваючи разом у Республіці Португалія сторони вирішили узаконити свої відносини 20 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану в м. Гімарайшн, Португалія, було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_1 за актовим записом № 2060/006.
Рішенням Тячівського районного суду від 03 вересня 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.
За час спільного проживання у церковному шлюбі сторони домовилися про купівлю занедбаного будинку з метою у майбутньому його знесення та будівництва нового і 11 жовтня 2006 року відповідачем на підставі договору купівлі-продажу № 8995 було придбано житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .
На момент купівлі будинок складався з однієї житлової кімнати, а його загальна площа за 38.5 кв.м..
16 січня 2007 року ОСОБА_1 на підставі рішення Буштинської селищної ради 6 сесії 5 скликання мав право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, за адресою АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для обслуговування та будівництва житлового будинку.
Враховуючи ту обставину, що земельна ділянка була подана ОСОБА_1 за час шлюбу для обслуговування старого будинку, який також був придбаний за період спільного проживання та ведення господарства подружжя і був його спільною сумісною власністю, і до позивача перейшло право власності на земельну ділянку у розмірі Ѕ земельної ділянки.
У зв`язку з поділом земельної ділянки, яка визнана об`єктом права спільної сумісної власності та визнання за кожною із сторін права власності на Ѕ частку, державний акт на право власності на земельну ділянку ЗК № 058860 виданий 14.09.2007 року на підставі рішення Буштинської селищної ради 6 сесії 5 скликання слід анулювати.
26 червня 2007 року Буштинською селищною радою було надано дозвіл на знесення старого та будівництва нового житлового будинку в АДРЕСА_1 .
З цього часу сторони почали зводити новий будинок, який будувався за спільні кошти до кінця 2011 року, тобто до моменту фактичного проживання спільно.
У кінці 2011 на початку 2012 року позивач та відповідач перестали проживати разом і відповідач виїхав у Російську Федерацію повідомивши її, що йому від неї нічого не потрібно і він залишає їй усе, в тому числі і незавершене будівництво по АДРЕСА_1 .
У липні 2012 року позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу і за час розгляду справи у суді відповідач жодного разу не прибув у судові засідання оскільки перебував за кордоном.
З 2012 року позивач продовжувала будівництво самостійно за підтримки членів її родини.
20 серпня 2015 року ухвалою суду було призначено будівельно-технічну експертизу і 04 квітня 2016 року судовим експертом ОСОБА_3 було складено висновок судової інженерно-технічної експертизи № 27/15 з якого вбачається, що рівень готовності будинку АДРЕСА_1 на час проведення експертизи складає 82%.
Таким чином, у власності сторін перебували будівельні матеріали використані у незавершеному будівництві будинку АДРЕСА_1 у рівних частках. Частка кожного з співвласників у незавершеному будівництві (будівельні матеріали) при умові поділу порівну по 50 % кожному, відповідно до ст.. 70 ч. 1 СК України становила (82:2=41), 41% що перебували у власності кожного з співвласників.
Вартість будинку (земельних покращень) на земельній ділянці АДРЕСА_1 становить 2 655 221 грн.
Ухвалою суду від 25.11.2016 року призначено додаткову будівельно-технічну експертизу, проведення якої призначено ТзОВ «Судове експертно-розрахункове бюро СЕРБ і висновком № 41/16 від 14.07.2017 року встановлено, що рівень готовності будинку АДРЕСА_1 встановлено, що рівень готовності будинку АДРЕСА_1 встановлено, що рівень готовності з урахуванням додатково проведених будівельних робіт на час проведення експертизи становить 100 % (п. 1 висновку), загальна вартість даного будинковолодіння з урахуванням додатково проведених будівельних робіт на час проведення експертизи із земельною ділянкою площею 0,0348 га, кадастровий номер 2124455300:004:009:0033 становить 3 034 400,00 грн. у будинковолодінні можливо з технічної точки зору визначити дві окремі приблизно рівні частини (пропорційно належних співвласникам ідеальних часток) та завершити (довести до кінця) будівництво цих окремих частин (п. 3 висновку) та надано три варіанти розподілу будинковолодіння АДРЕСА_2 висновку).
Згідно абз. 7 і 8 арк. 30 Висновку встановлено, що проведеним розрахунком визначено, що ринкова вартість будинку АДРЕСА_1 становить – 2 621 700,00 грн. Розрахунок: 2 968 200,00 грн. -346 500,00 грн. = 2 621 700,00 грн.
Із цього вбачається, що за її рахунок за період з 04 квітня 2016 року по 14 липня 2017 року за особисті кошти проведено будівельно-технічні роботи для завершення будівництва будинку АДРЕСА_1 , внаслідок чого рівень готовності будинку зріс з 82 % до 100 % готовності.
З урахуванням того, що частка позивача в будинку АДРЕСА_1 збільшилась на вартість проведених будівельних технічних робіт, тобто на 471 906,00 грн., то запропонований варіант розподілу будинковолодіння АДРЕСА_3 1 найбільш відповідає інтересам сторін і не потребує жодних доплат з її сторони та відповідача.
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила задовольнити позовні вимоги та встановити факт її спільного проживання та ОСОБА_1 однією сім`єю у період з 23 лютого 2006 року по вересень 2011 року, скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку ЗК № 058860 виданий 14.09.2007 року, здійснити поділ будинковолодіння АДРЕСА_1 по першому варіанту поділу, запропонований експертом шляхом визнання за нею права власності на приміщення будинку визначені експертом та провести розподіл земельної ділянки.
ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та під час розгляду справи уточнюючи позовні вимоги, просив суд встановити факт спільного проживання його з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з лютого 2001 ІНФОРМАЦІЯ_1 по ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати факт спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_4 за ним та ОСОБА_2 , посилаючись на те, що з відповідачкою познайомився наприкінці 2000 року, коли поїхав на заробітки до Португалії, де вони познайомилися в готелі і певний час проживали. Спочатку на роботу в Португалію приїхав позивач, а невдовзі, через декілька тижнів відповідач ОСОБА_2 .. Із лютого 2001 року разом сторони проживали однією сім`єю, як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу. Вони разом винаймали квартиру в Португалії і даний факт підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який допомагав їм перевозити меблі на зйомку квартиру, мали спільні доходи та витрати, спільний побут, піклувалися один про одного. У них були спільні кошти, мали спільний сімейний бюджет. Факт проживання разом однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу з лютого 2001 року у судовому засіданні ствердили також свідки – ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. Про факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу із лютого 2001 року свідчать також письмові докази, додані до матеріалів справи, а саме: заява голови громади парафії Інфіаш, муніципалітет Візела, район ОСОБА_9  від 15.01.2016 р., в заяві вказує, що вони з ОСОБА_2  проживали з 2001 р. по 2005 р. по АДРЕСА_5 , заява ОСОБА_10  ду ОСОБА_11  да ОСОБА_12 від 27 січня 2016 р. , в заяві вказує, що вони з ОСОБА_2  проживали в громадянському шлюб 2004 по 2006 р., свідоцтво Служби у справах іноземців і кордонів, районного управління м. Брага; заява ОСОБА_13  да ОСОБА_14 , голова громади парафії Ферментоеш, району Гімараеш від 15.01.2016 р.
У 2002 році сторони виришіли придбати будинок в АДРЕСА_6 і 02 вересня 2002 року ним переказано кошти із свого рахунку в банку Португалії в сумі 6272,19 Євро власнику цього будинку – ОСОБА_15 у рахунок купівлі будинку, що стверджується доданим до матеріалів справи описом руху коштів на рахунку. Відповідач його прописала в даному будинку, про що свідчить відмітка в його паспорті і вони там деякий час проживали. У судовому засіданні 23.04.2015 року адвокатом Довганич М.І. суду надано копію договору дарування житлового будинку від 12.09.2011 року, згідно якого ОСОБА_16 від імені ОСОБА_15 подарувала житловий будинок АДРЕСА_6 ОСОБА_4 , тобто матері ОСОБА_2 У 2005 році сторони вирішили придбати ще один будинок у АДРЕСА_7 і позивачем переказано кошти з його рахунку в банку в сумі 10 000 Євро на рахунок у банку відповідача ОСОБА_2 .. Кошти ним переказано сумами по 1 000 Євро десятьма переказами за період з 13.08.2005 року по 20.09.2005 року, що підтверджується довідкою відділення банку в м. Гімараєш, Португалія від 01.02.2017 р. У судовому засіданні 23.04.2015 р. адвокатом Довганич М.І. суду надано копію договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_7 від 08.09.2005 р. та копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.09.2005 р., згідно яких будинок та земельну ділянку відповідачка оформила на своє ім`я. Згідно договору дарування від 22.01.2009 року ОСОБА_2 подарувала будинок АДРЕСА_7 ОСОБА_17 , тобто своїй дочці. Наприкінці 2005 року сторони повернулися з Португалії додому. 23 лютого 2006 року сторони повінчалися у Свято-Миколаївському храмі смт. Буштино, а потім знову поїхали до Португалії.
20 жовтня 2006 року у Португалії сторони уклали шлюб, який 03.09.2012 року розірвано рішенням Тячівського районного суду. Наразі з відповідачкою не проживають разом, спільного господарства не ведуть. На сьогоднішній час відповідач ОСОБА_2 не визнає його з нею права спільної сумісної власності на житлові будинки.
ОСОБА_1 із посиланням на ч. 1 ст. 74, ч. 2 ст. 74, ст. 60, ст.61, ст.63, ст.69, ст.70, ст.71 СК України  просив суд встановити факт спільного проживання його з ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу з лютого 2001 ІНФОРМАЦІЯ_1 по 20 жовтня 2006 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати, що житлові будинки АДРЕСА_4 належить йому та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності та стягнути з відповідача судові витрати.
Рішенням Тячівського районного суду від 06 листопада 2017 року первинний позов ОСОБА_2 задоволено.
Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сімєю у період з 23 лютого 2006 року по вересень 2011 року.
Скасовано Держаний акт на право власності на земельну ділянку ЗК №058860 виданий 14.09.2007 року.
Здійснено поділ будинковолодіння АДРЕСА_1 шляхом визнання права власності:
за ОСОБА_2 на наступні приміщення будинку 
АДРЕСА_8 ) підвал позначений літ. «Б», № приміщення «І» - підсобне приміщення, площею 105,3 кв.м.;
2) перший поверх: торговий зал позначений літ. «Б», № приміщення «1» - площею 99,00 кв.м., санвузол позначений літ. «Б», № приміщення «2» - площею 2,6 кв.м., підсобне приміщення позначене літ. «Б», № приміщення «3» - площею 2,7 кв.м.;
3) другий поверх: коридор позначений літ. «Б», м/с, № приміщення «5» - площею 12,5 кв.м., житлова кімната позначена літ. «Б», м/с/, № приміщення «6» - площею 13,4 кв.м., житлова кімната позначена літ. «Б», м/с, № приміщення «7» - площею 16,5 кв.м., ванна позначена літ. «Б», м/с, № приміщення «8» - площею 4,5 кв.м., торговий зал позначений літ. «Б», м/с, № приміщення «9» - площею 37,6 кв.м.; балкон позначений літ. «Б», ІІ п., № приміщення «б» - площею 13,9 кв.м.: загальна площа приміщень 294,1 кв.м.;
за ОСОБА_1 на наступні приміщення будинку 
АДРЕСА_8 ) перший поверх: підсобне приміщення позначене літ. «Б», № приміщення «4» - площею 68,4 кв.м.; 
2) другий поверх: сходова клітка позначена літ. «Б», ІІ п., № приміщення «10»- площею 3,1 кв.м., зал позначений літ. «Б», ІІ п., № приміщення «11» - площею 39,4 кв.м., житлова кімната позначена літ. «Б», ІІ п., № приміщення «12» - площею 17.4 кв.м.; ванна позначена літ. «Б», ІІ п., № приміщення «13»- площею 17.4 кв.м.; ванна позначена літ. «Б», ІІ п., № приміщення «б» - площею 4,8 кв.м. Загальна площа приміщень 134,4 кв.м.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки: 0,28 м., 33,82 м., 68,53 м., 6,20 м., 68,27 м., 2,28 м., 13,83 м., 3,73 м., 20,21 м., 4,85 м. площею 641,8 кв.м.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки з наступними геодезичними розмірами по ходу годинникової стрілки:
-перша земельна ділянка: 22,85м., 4,85 м., 0,21 м., 3,54 м., 16,05 м., 1,87 м., 5,19 м., 8,10 м. площею 190,37 кв.м.;
-друга земельна ділянка: 3,57 м., 13,83 м., 2,28 м., 68,27 м., 6,01 м., 67,95 м., 13,84 м. площею 451,1 кв.м.
Залишено в спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельну ділянку з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки: 3,05 м., 5,19 м., 1,87 м., 16,05 м., 3,54 м., 20,00 м., 7,30 м., 43,16 м. – площею 216,4 кв.м.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2124455300:04:009:0033 з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки: 28,10 м., 12,26 м., 28,82 м., 12,21 м. – площею 0,0348 га.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу з лютого 2001 ІНФОРМАЦІЯ_1 . по 20 жовтня 2006 р. та визнання спільної сумісної власності на житлові будинки, які розташовані в АДРЕСА_6 , та в АДРЕСА_7  відмовлено.      
Додатковим рішенням Тячівського районного суду від 26 грудня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 794,80 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 859,20 грн.
Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення суду як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та відмови у його зустрічних позовних вимог відсутні, так як судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги пояснення свідків, які ствердили факт їх проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з лютого 2001 року і письмові докази, які свідчать про дані обставини. У 2002 році сторони вирішили придбати будинок в АДРЕСА_6 і 02.09.2002 року переказав кошти із свого рахунку в банку Португалії в сумі 6 272,19 Євро власнику цього будинку – ОСОБА_15 у рахунок купівлі будинку, що підтверджується доданими до матеріалів справи описом руху коштів на рахунку). Мати ОСОБА_2 – ОСОБА_4 прописала його в будинку, про що свідчить відмітка у його паспорті і вони деякий час проживали у ньому. Судом не взято до уваги, що договір дарування будинку АДРЕСА_6 , за яким мати відповідача набула цей будинок у власність було укладено через 10 днів після того, як він перерахував кошти. У 2005 році він із ОСОБА_2 вирішили придбати ще один будинок в АДРЕСА_7 і ним переказано із свого рахунку в банку кошти у сумі 10 000 Євро на рахунок у банку ОСОБА_2 .. Кошти ним переказано сумами по 1000 Євро десятьма переказами за період із 13.08.2005 року по 20.09.2015 року, що підтверджується довідкою відділення банку в м. Гімарайшн, Португалія від 01.02.2017 року. Даний житловий будинок та земельна ділянка на підставі договору купівлі-продажу оформлений на ОСОБА_2 і яка згідно договору дарування від 22.01.2009 року подарувала своїй доньці – ОСОБА_18 . Поділ будинку АДРЕСА_1 також вважає проведено несправедливо, так як судом вирішено провести такий поділ за першим варіантом наданим у висновку судової інженерно-технічної експертизи, за яким йому у власність виділено приміщення будинку загальною площею 134,4 кв.м., а ОСОБА_2 – 294.1 кв.м. і при цьому до висновку експерта у такому разі відповідач мала би компенсувати йому – 455 448,00 грн., проте суд вирішив не компенсувати за зменшення його частки та не стягувати ці кошти на його користь. ОСОБА_1 не надав згоди ОСОБА_2 на проведення покращень у їх спільному будинку і доказів про це матеріали справи не містять і у висновку експертизи від 14 липня 2017 року не вказано які саме додатково проведені будівельні роботи на час проведення експертизи та яким чином вони вплинули на вартість будинку АДРЕСА_1 .
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_19 , який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_2 – ОСОБА_20 , який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.
Встановлено, що 01.08.2002 року ОСОБА_2 розірвала шлюб із попереднім чоловіком ОСОБА_21 та після розірвання шлюбу працювала в Португальській Республіці.
23 лютого 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено церковний шлюб (вінчання) у Свято-Михайлівському храмі в смт. Буштино, що стверджується довідкою настоятеля Свято-Миколаївського храму від 28.09.2014 року (Т.1 а.с. 93, 134) і даний факт сторонами не оспорюється.
20 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану в м. Гімараєш, Португалія було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за актовим записом № 2060/006.
Рішенням Тячівського районного суду від 03 вересня 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 – розірвано.
Ухвалою Тячівського районного суду від 10 квітня 2019 року, яке залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, клопотання ОСОБА_1 задоволено і визнано в Україні рішення суду у справах сім`ї та неповнолітніх ОСОБА_22 Трибуналу судового округу ОСОБА_23 у справі № 793/17.6 Т8 GMR, яке було прийнято 02.03.2018 року та набрало законної сили 13.04.2018 року, яким визнано, що ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_1 , проживаючий по АДРЕСА_9 ОСОБА_24   та ОСОБА_25 , проживаюча по АДРЕСА_10 , фактично проживали спільно у період з 01.08.2004 по 20.10.2006 р.
Згідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Факт спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01.08.2004 року по 20.10.2006 рік встановлений рішенням Суду у справах сім`ї та неповнолітніх ОСОБА_22 Трибуналу судового округу Брага ОСОБА_26 в справі № 793/17.6 Т8 GMR, яке було прийнято 02 березня 2018 року та набрало законної сили 13 квітня 2018 року і це рішення суду визнано в Україні та надана оцінка засвідченим заявам свідків щодо даних обставин, а тому рішення суду першої інстанції у частині відмови у позовних вимогах ОСОБА_1 слід скасувати у відповідності до п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення частково заявлених позовних вимог, а саме визнати факт спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01.08.2004 року по 20.10.2006 рік.
Встановлено, що сторони за час спільного проживання придбали старий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 11.10.2006 року, який був укладений з боку покупця ОСОБА_4 мами позивача, яка діяла від імені ОСОБА_1 .
За час спільного проживання сторони знесли старий будинок та розпочали будівництво нового будинку, що стверджується проектом забудови земельної ділянки, та не заперечується ними.
На підставі рішення Буштинської селищної ради 6 сесії 5 скликання ОСОБА_1 отримав право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для обслуговування та будівництва житлового будинку, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЗК № 058860 від 14.09.2007 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
Згідно з ч. 2 ст. 74 СУ України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Відповідно до ст.. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст.. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Оскільки земельна ділянка була надана ОСОБА_1 за час шлюбу для обслуговування старого будинку, який також був придбаний за період спільного проживання та ведення господарства подружжя і був його спільною сумісною власністю, а тому за ОСОБА_2 перейшло право власності на земельну ділянку у розмірі Ѕ частини.
Ухвалою Тячівського районного суду від 20 серпня 2015 року призначено будівельно-технічну експертизу і висновком експерта № 27/15 від 04 квітня 2016 року стверджується, що рівень готовності будинку АДРЕСА_1 на час проведення експертизи становить 82 % і вартість будинку (земельних покращень) на земельній ділянці становить 2 655 221 грн.
Вартість половини будинку становить 1 327 610,50 грн. і визначити розподіл будинку на дві квартири, споруд в будинковолодінні не можливо.
Будинок не закінчений будівництвом, визначити будівельні матеріали використані на його будівництво, їх вартість, вартість будівельних робіт не можливо.
Проведення розподілу земельної ділянки, на дві рівні частини не дається можливим.
Ухвалою Тячівського районного суду від 25.11.2016 року призначено додаткову будівельно-технічну експертизу проведення якої призначено ТзОВ «Судове експертно-розрахункове бюро СРБЕ».
Висновком судової інженерно-технічної експертизи № 41/16 від 14.07.2017 року встановлено, що рівень готовності будинку АДРЕСА_1 з урахуванням додатково проведених будівельних робіт на час проведення експертизи становив 100 відсотків.
Загальна вартість даного домоволодіння з урахуванням додатково проведених будівельних робіт на час проведення експертизи із земельною ділянкою площею 0,0348 га кадастровий номер 2124455300:004:009:0033, становить 3 034 400,00 грн.
У будинковолодінні можливо з технічної точки зору визначити дві окремі приблизно рівні частини (пропорційно належних співвласникам ідеальних часток та завершити будівництво цих окремих частин.
Відповідно абз. 2 ч. 2 ст. 372 ЦК України за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
Згідно з висновком судової інженерно-технічної експертизи № 41/16 від 14.07.2017 року встановлено, що ринкова вартість будинку становить – 2 621 700,00 грн. і за рахунок особистих коштів ОСОБА_2 за період з 04.04.2016 р. по 14.07.2017 рік за особисті кошти проведено будівельно-технічні роботи для завершення будівництва будинку, внаслідок чого рівень готовності будинку зріс з 82 % до 100% готовності, тобто позивач провів роботи, об`єм яких у процентному співвідношенні становить 18 %.
Проведення будівельних робіт за особисті кошти ОСОБА_2 для завершення будівництва будинку, внаслідок чого рівень готовності будинку зріс і такий об`єм у процентному відношенні становить 18 % ОСОБА_1 не заперечується.
Враховуючи те, що 18% будівельних робіт проведено за особисті кошти ОСОБА_2 після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , що в грошовому еквіваленті становить (2 621 700/100*18=471 906,00 грн., що безумовно є обставиною, яка має істотне значення, а тому частка ОСОБА_2 збільшена судом першої інстанції пропорційно вартості проведених покращень до 68%, а ОСОБА_1 відповідно зменшена до 32 %.
Обраний судом варіант № 1 поділу будинковолодіння АДРЕСА_1 , згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи № 41/16 від 14.07.2017 року визначав обов`язок співвласника, який отримав більшу частку при поділі будинку в натурі, а саме ОСОБА_2 доплатити іншому співвласнику ОСОБА_1 ) компенсацію у розмірі 455 448,00 грн. та враховуючи, що вартість добудови будинку за рахунок особистих коштів позивача перевищує розмір такої компенсації, визначеної при такому обраному варіанті поділу будинку, то доплачувати визначений розмір компенсації не потрібно.
Разом з тим, судова колегія враховує те, що ОСОБА_2 є суб`єктом підприємницької діяльності і торговий цент позначений під літ. «Б» розташований на першому та другому поверсі використовується нею у підприємницькій діяльності, що стверджується матеріалами справи і суд першої інстанції обґрунтовано залишив такий у власності ОСОБА_2 .
При постановленні рішення у частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимогах ОСОБА_1 щодо визнання спільної сумісної власності на житлові будинки, які розташовані в АДРЕСА_6 та в АДРЕСА_7 суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що згідно ст.. 204 ЦК України правомірність правочину презумується, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, і на момент розгляду справи договори від 20.09.2002 року та від 22.01.2009 року є правомірними, їх недійсність прямо не встановлена законом і такі судом не визнані недійсними.
За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції у частині розподілу майна подружжя та встановлення факту спільного проживання між сторонами за позовом ОСОБА_2 та відмови у зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про визнання спільної сумісної власності на житлові будинки, які розташовані в АДРЕСА_6 та АДРЕСА_11 АДРЕСА_7 , слід залишити без змін із вищезазначених підстав, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Тячівського районного суду від 06 листопада 2017 року скасувати у частині відмови у позовних вимогах ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та зустрічні позовні вимоги у цій частині задовольнити частково.
Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_25 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01.08.2004 року по 20.10.2006 рік.
У решті позову ОСОБА_1 відмовити.
У решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено – 26 червня 2020 року.

Головуючий:        (підпис)
Судді:                            (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Закарпатського 
апеляційного суду Г.Г. Собослой