КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №372/4451/19                                                   Головуючий у І інстанції -Зінченко О.М.  
апеляційне провадження №22-ц/824/6228/2020         Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
 
                                                                 ПОСТАНОВА
                                                      ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
16 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Гуля В.В.,
суддів  Лівінського С.В., Сержанюка А.С.,
за участю секретаря  Линок В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІКАРД» на ухвалу Обухівського районного суду Київської області  від 05 травня 2020 року у справі за  позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІКАРД» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива регіон», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича, Приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального округу Базир Наталія Михайлівна, державний реєстратор Присяжний Максима Миколайовича Барська районна державна адміністрація Вінницької області, Державний реєстратор Коровайко Оксана Сергіївна, Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Обухівського міського нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна визнання договорів недійсними та скасування рішення,-                            
                                                                 встановив:  
Представник позивача Нікіташ С.П. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що 12.12.2019р. він звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива регіон», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича, Приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального округу Базир Наталія Михайлівна, державний реєстратор Присяжний Максима Миколайовича Барська районна державна адміністрація Вінницької області, Державний реєстратор Коровайко Оксана Сергіївна, Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Обухівського міського нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна про визнання договору недійсним та скасування рішення. Оскільки існують відповідні ризики чергового відчуження спірних земельних ділянок, тому позивач просить накласти арешт на земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1791 га кадастровий номер 3223155400:03:025:0036; площею 0,1292 га кадастровий номер 3223155400:03:025:0037; площею 0,1822 га кадастровий номер 3223155400:03:025:0040, мотивуючи заяву тим, що неприйняття заходів по забезпеченню позову призведе до ускладнення чи унеможливлення захисту та поновленню прав позивача, які порушені.
      Ухвалою Обухівського районного суду Київської області  від 05 травня 2020 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
      Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІКАРД» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити.
          Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню  з наступних підстав.
     Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позов, суд виходив з того, що заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також що такі заходи забезпечення позову, як накладення арешту є співмірними із заявленими вимогами.
            Проте такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.
Відповідно до ст.149 ЦПК України - суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову.
Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
В порядку ст.150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема може бути забороною вчиняти певні дії, частина 3 цієї ж статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження. Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.
У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг   позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Згідно матеріалів справи рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 червня 2014 року у справі № 372/1610/13-ц було задоволено позов ПАТ «Міській комерційний банк» до ОСОБА_1 та звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 26.09.2012 року № 879/980-ФО/1, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1791 га кадастровий номер 3223155400:03:025:0036; площею 0,1292 га кадастровий номер 3223155400:03:025:0037; площею 0,1822 га кадастровий номер 3223155400:03:025:0040.
24.06.2014 року Апеляційний суд Київської області для виконання цього рішення видав виконавчий лист.
            30.09.2019 року між ПАТ «Міській комерційний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ТОВ «Фінансова компанія «РІКАРД» був укладений договір відступлення права вимоги та майнових прав за вказаним вище зобов`язанням.
Як стало відомо позивачу, на підставі підробленої довідки від 30.09.2016 року № 13874-Ф/1, нібито підписаної керівником уповноваженої особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Міській комерційний банк» Оберемко Р.А. про виконання зобов`язань, яка взагалі банком не видавалась, була припинена іпотека за договором іпотеки від 26.09.2012 року № 879/980-ФО/1 та припиненні іпотечні обтяження на земельні ділянки.
18.01.2017 року ОСОБА_1 вніс вказані земельні ділянки до статутного фонду, одноособово заснованого ним ТОВ «Перспектива регіону», яке 25.01.2017 року відповідно до договорів купівлі-продажу відчужило ці землі на користь ОСОБА_2 .
            У грудні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів щодо реєстрації права власності на земельні ділянки за ТОВ «Перспектива регіону», за ОСОБА_2 та визнання недійсними договорів купівлі-продажу землі.
            Після пред`явленого позову під час провадження даної справи новим власником земель вже стала ОСОБА_3 в зв`язку з чим позивачем були пред`явлені вимоги і про скасування реєстрації права власності за останньою, визнання недійсним свідоцтва про право власності.
Проте і ОСОБА_3 під час провадження даної справи відчужила майно на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
            Позивач вважає, що припинення іпотеки і обтяження іпотекою відбулось з грубим порушенням ст. 17 Закону України «Про іпотеку, за наявності невиконаного основного зобов`язання у розмірі 7259108,59 грн., незакінченого строку дії іпотечного договору, без згоди на те іпотекодержателя.
А відчуження майна після набрання законної чинності судовим рішенням про стягнення заборгованості є протиправним, оскільки направлене на усунення негативних наслідків у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на це майно (висновок ВСУ в постанові від 23.08.2017 року справа № 306/2952/14-ц).
            Здійснюючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу, колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.
            Між сторонами дійсно виник спір щодо поновлення у правах та належного виконання рішення та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 24 червня 2014 року у справі № 372/1610/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки це майно вже неодноразово відчужувалось протягом здійснення провадження у даній справі і може і в подальшому змінити власника. 
Доводи позивача є достатньо обґрунтованими для забезпечення позову, є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування виду забезпечення позову як арешт. 
Обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти: збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд
                                                                           постановив:
Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІКАРД» задовольнити.
 
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області  від 05 травня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.
 
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІКАРД» про забезпечення позову задовольнити.
 
Накласти арешт на земельну ділянку площею 0.1822 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3223155400:03:025:0040, яка зареєстрована за ОСОБА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на підставі договору купівлі- продажу від 16.03.2020 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васько Альбіною Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 151.
 
Накласти арешт на земельну ділянку площею 0.1292 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3223155400:03:025:0037, яка за реєстрова на ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 16.03.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васько Альбіною Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 149.
 
 Накласти арешт на земельну ділянку площею 0.1791 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3223155400:03:025:0036, яка зареєстрована ОСОБА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16.03.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васько Альбіною Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 150, мотивуючи заяву тим, що неприйняття заходів по забезпеченню позову у вигляді накладення арешту, призведе до ускладнення чи унеможливлення захисту та поновленню прав позивача, які порушені.
 Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.
 
Суддя-доповідач                                                        В.В. Гуль
         Судді                                                                           А.С. Сержанюк
                                                                                   С.В. Лівінський