Ухвала
 
31 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 343/1681/19
провадження № 61-11080ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргупублічного акціонерного товариства «Укрнафта», яка підписана представником Глинкою Русланом Ярославовичем, на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - ПАТ «Укрнафта») про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
 
Позовна заява мотивована тим, що позивач працює водієм АТЗ групи транспортних сервісів ДР НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта». 13 травня 2019 року відповідач видав наказ №43 від «Про вжиття заходів по Акту перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ «Долинанафтогаз» №01/01/13/08/03-01/2/46 від 03 квітня 2019 року та акту службового розслідування від 02 травня 2019 року». Цим наказом позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності і оголошено догану.Зі змісту наказу вбачається, що в результаті проведеної перевірки стану  використання автотранспортної спеціальної техніки групи транспортних сервісів нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» за період з 01 грудня 2018 року по 28 лютого 2019 року складений акт №01/01/13/08/03-01/2/46 від 03 квітня 2019 року. В даному акті вказано, що інженером ОСОБА_2 та водієм ОСОБА_1 здійснено приписку 66,9 км пробігу автобуса, що призвело до безпідставного списання 21,3 л. бензину А-92 на суму 926,75 грн. Також в акті зазначено, що згідно шляхового листа від 22 грудня 2018 року № 086478 (водій ОСОБА_1 , замовник - інженер ОСОБА_3 ), здійснено приписку пробігу вищевказаного автобуса, що призвело до безпідставного списання 29,2 л. бензину на суму 1271,05 грн. Указаний документ послужив підставою для видачі наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, згідно з яким йому оголошено догану за те, що зазначені в шляхових листах показники одометра не відповідають даним про пробіг, що відображені в системі GPS-моніторингу, що, на думку відповідача, призвело до безпідставного списання бензину. Однак, позивач зазначав, що ці висновки є безпідставними та незаконними.
 
ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати п. 6.1. наказу №43 від 13 травня 2019 року НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» «Про вжиття заходів по акту перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ «Долинанафтогаз» № 01/01/13/08/03-01/2/46 від 03 квітня 2019 року та акту службового розслідування від 02 травня 2019 року» щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
 
Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 липня 2020 року,позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано п.6.1. наказу №43 від 13 травня 2019 року НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» «Про вжиття заходів по акту перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ «Долинанафтогаз» № 01/01/13/08/03-01/2/46 від 03 квітня 2019 року та акту службового розслідування від 02 травня 2019 року» в частині притягнення водія АТЗ групи транспортних сервісів ДР ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
 
23 липня 2020 року ПАТ «Укрнафта» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_4 , на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 липня 2020 року, у якій, посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд першої та апеляційної інстанції вірно встановили всі обставини справи, а саме наявність у позивача обов`язку вести автомобіль по вказаному у дорожньому листі маршруту, наявність розбіжностей між даними пробігу автобуса зафіксованих GPS-моніторингом та даними зазначеними в талонах замовника, що свідчать про часткове виконання позивачем маршруту, та при цьому неправильно застосували норму матеріального права - статтю 31 КЗпП, зазначивши, що позивачу було оголошено догану за дії та бездіяльність, які є за межами виконання ним трудових обов`язків. 
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
 
Отже, справа № 343/1681/19 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 343/1681/19 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
 
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
 
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
ПАТ «Укрнафта» укасаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але має для відповідача виняткове значення, оскільки оскаржені судові рішення ставлять під сумнів всю систему GPS-моніторингу, а її використання недоцільним для відповідача. Проте ПАТ «Укрнафта» не обґрунтовано, в чому проявляється виняткове значення для нього цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значеннядля ПАТ «Укрнафта».
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ПАТ «Укрнафта» подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити публічному акціонерному товариству «Укрнафта» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              В. І. Крат
 
                                                                                                        І. О. Дундар 
 
                                                                                                        Є. В. Краснощоков