ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1276/20                                                Головуючий у І інстанції - Гарань С.М.
                                                                                            Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 вересня 2020 року                                                                                          м. Київ

             Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                                   суддів:                  Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,    

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області про визнання протиправною відповіді та зобов`язання вчинити певні дії, -

     В С Т А Н О В И Л А:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, в якому просив: визнати відповідь від 08.04.2020 року протиправною; визнати неправомірними, що ущемляють права інваліда 2 групи від трудового каліцтва, дії Відповідача та зобов`язати його надати законну відповідь; зобов`язати Відповідача відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1   000 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що в отриманій відписці від 08.04.2020 року № 01-08/Г-25з-28 не має відповіді на жодне з питань викладених в заяві від 02.04.2020 року, що засвідчує чергову безграмотність, неадекватність та хамство посадових осіб Відповідача, які її виготовили та підписали.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з постановленим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов повністю.
В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Зокрема, ОСОБА_1 зазначає, що його було злочинно позбавлено права на дачу пояснень на 52 листів приєднаних суддею першої інстанції до справи без його відому, що позбавило Позивача права на якісний судовий розгляд, чим порушено його право вимагати докази, а також очевидна упередженість судді, що є процесуальним порушенням.
Позивач вказує, що розгляд даної справи у суді першої інстанції почався з злочинного не направлення Відповідачу додатку №1 до позову, про що свідчать а.с.3, 4, а Відповідач не звернувся за ним, так як його представник ОСОБА_2 «ногами відкриває» двері кабінету Гараня , тому правові норми п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України від 15.12.17 року, на думку Позивача, чітко і однозначно гарантують йому та зобов`язують суд апеляційної інстанції скасувати судове рішення повністю.
На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідач зазначає, що Управлінням було своєчасно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 27.02.2020 року та задоволено вимоги, викладені в ній, шляхом направлення йому відповіді на звернення, що стосується повторного звернення Позивача від 02.04.2020 року, яким він повернув відповідь від 27.03.2020 року з доданими документами, та вимагав вислати йому законну (на його думку) відповідь. В межах своїх повноважень Управлінням було розглянуто повторне звернення ОСОБА_1 та надана обґрунтована письмова відповідь в межах вимог, визначених ЗУ «Про звернення громадян».
Також на адресу суду надійшли пояснення до відзиву від ОСОБА_1 , в яких він просить врахувати факт змови судді першої інстанції з Відповідачем по недоступу його до 55 документів приєднаних до справи без його відома, з метою позбавлення права на якісний судовий розгляд для винесення законного рішення та поновити право Позивача на якісний судовий захист, так як перенесення в рішення словоблуддя, марнослів`я і безграмотності, тобто застосування способу захисту Відповідача не передбаченого законом, що є безумовною підставою для скасування корупційного рішення суду першої інстанції з винесенням нового рішення та надання йому можливості дати пояснення по всіх 45 документах при новому складі суду.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1   ст. 311   КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1   ст. 308   КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.02.2020 року Позивач звернувся до начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області Леонова А.П. із заявою (вх. Г-18 від 27.02.2020), в якій просив «Назвать дату, цель и основания направления именно Вами ОСОБА_4 не в исполнительную службу на Химпоселок, а поздно вечером к ОСОБА_5 в «Белый дом» по Шевченко?».
27.03.2020 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області на заяву Позивача від 27.02.2020 № Г-18 надана відповідь листом № 08-07/Г-18з-22 за підписом начальника управління О.П. Леонова.
02.04.2020 року Позивач повернув Відповідачу відповідь від 27.03.2020 за № 08-07/Г-18з-22 та подав три заяви викладені на одному аркуші. 
В заяві № 1 просив: «Принять назад так званый ответ от 27.03.2020 за № 08-07/Г-18з-22; повторно рассмотреть (на базе аудиозаписи судебного заседания та штампов на документах) заявление основанное на объективных и достоверных документах; проинформировать относительно арифметических действий при направлении адресату «Лист від 02.03.2020 на 1 арк.».
В заяві № 2 просив: «Соблюдать правовые нормы Конституции, Закона Украины «Об обращении граждан», перестать заниматься садизмом в отношении инвалида 2 группы и направить ответ на второе заявление от 27.03.2020, зарегистрированное канцелярией 28.02.2020».
В заяві № 3 просив: «Знать, что правовые нормы Конституции Украины и Законы Украины должны выполняться, а не комментироваться; Готовиться к очередной встрече в суде».
Також вказана заява від 02.04.2020 року містила клопотання про направлення заяви від 02.04.2020 до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.
Розглянувши повторне звернення Позивача від 02.04.2020 № Г-25, листом від 08.04.2020 № 01-08/Г-25з-28 Відповідач надав відповідь Позивачу, в якій щодо заяви № 1 повідомив, що управлінням розглянуто заяву від 27.02.2020 за № Г-18, на яку 27.03.2020 дано повну, об`єктивну та обґрунтовану відповідь по суті поставлених питань та яку Позивачем направлено на адресу Управління для повторного її розгляду. 
Також зазначено, що згідно ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення. У зв`язку з вищезазначеним, повідомлено, що розгляд заяви № 1 від 02.04.2020 припинено.
Щодо заяви № 2, повідомлено, що на звернення від 28.02.2020 зареєстроване Управлінням 28.02.2020 за № Г-17 надана відповідь від 30.03.2020 № 08-07/Г-17з-23, яка направлена на адресу Позивача рекомендованим листом. 
Стосовно заяви № 3 повідомлено, що Управління дотримується правових норм визначених Конституцією України та Законами України.
Також повідомлено, що клопотання Позивача про направлення звернення іншому адресату, задоволено, а заява, що додана до звернення від 02.04.2020 адресована виконавчій дирекції Фонду соціального страхування України направлена за належністю. 
Не погоджуючись з відповіддю від 08.04.2020 № 01-08/Г-25з-28 Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що з боку Відповідача відсутні порушення при наданні відповіді на звернення Позивача, оскільки за наслідками розгляду трьох заяв Позивача, що викладені в одному листі від 02.04.2020 за вх. № Г-25, з дотриманням приписів Закону України "Про звернення громадян", надав йому повну, всебічну та обґрунтовану відповідь листом від 08.04.2020 № 01-08/Г-25з-28, при цьому, звернення розглянуто в термін, встановлений ст. 20 вказаного Закону та було вчасно направлено Позивачу, що вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Окрім того, суд першої інстанції зазначив, що зі змісту адміністративного позову не вбачається якими саме діями чи бездіяльністю було порушено права Позивача, які на його думку питання були розглянуті неналежним чином та, які рішення прийнято з порушенням норм закону. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Закон України "Про звернення громадян", регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. (ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян")
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. (ст. 3 Закону України "Про звернення громадян")
Згідно з нормами ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Приписами ст. 18 Закону України "Про звернення громадян", встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, серед іншого, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.
Відповідно до положень ст. 19 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.
Так, згідно ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Звернення громадян до відповідного органу мають бути викладені максимально чітко та зрозуміло з метою їх належного та всебічного розгляду. Зрозуміле та чітке викладення вимог сприяє всебічній оцінці, викладених у зверненні фактів, та наданні максимально чіткої відповіді на поставлені питання.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Позивач звернувся до Начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області із заявою (вх. Г-25 від 02.04.2020), в якій просив:
У заяві № 1: «Принять назад так званый ответ от 27.03.2020 за № 08-07/Г-18з-22; повторно рассмотреть (на базе аудиозаписи судебного заседания та штампов на документах) заявление основанное на объективных и достоверных документах; проинформировать относительно арифметических действий при направлении адресату «Лист від 02.03.2020 на 1 арк.».
У заяві № 2: «Соблюдать правовые нормы Конституции, Закона Украины «Об обращении граждан», перестать заниматься садизмом в отношении инвалида 2 группы и направить ответ на второе заявление от 27.03.202, зарегистрированное канцелярией 28.02.2020».
У заяві № 3: «Знать, что правовые нормы Конституции Украины и Законы Украины должны выполняться, а не комментироваться; готовиться к очередной встрече в суде».
Також вказана заява від 02.04.2020 містила клопотання про направлення заяви від 02.04.2020 до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.
За наслідком розгляду звернення Позивача від 02.04.2020 № Г-25 Відповідач листом від 08.04.2020 № 01-08/Г-25з-28 вказав на те, що управлінням розглянуто звернення та надано законну та обґрунтовану відповідь. 
Розглянувши наявні в справі докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушень з боку Відповідача при наданні відповіді на звернення Позивача, оскільки за наслідками розгляду трьох заяв Позивача, що викладені в одному листі від 02.04.2020 за вх. № Г-25, з дотриманням приписів Закону України "Про звернення громадян", надав йому повну, всебічну та обґрунтовану відповідь листом від 08.04.2020 № 01-08/Г-25з-28, при цьому, звернення розглянуто в термін, встановлений ст. 20 вказаного Закону та було вчасно направлено Позивачу, що вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів зазначає, що під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень (його рішення), що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.
У частині 2 статті 55 Конституції України, визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
З наведеного офіційного тлумачення частини 2 ст. 55 Конституції України, слідує, що право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб не є абсолютним. Людина має таке право за умови, що якщо вважає, що рішення, дія чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб порушують або ущемляють її права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому, потребують правового захисту в суді.
Таким чином, право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, про яке йдеться у частині 2 ст. 55 Конституції України, має спеціальну мету і призначення - правовий захист порушених прав та свобод людини, усунення перешкод у їх реалізації.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).
У статті 5 КАС України, взаємозв`язок між правом особи на звернення до суду і порушенням їх суб`єктивних прав знайшов остаточне закріплення. Зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Отже, завдання адміністративного судочинства не може бути реалізоване у разі звернення особи до суду за захистом прав та свобод, які вона не обґрунтовує.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що ані зі змісту адміністративного позову, ані зі змісту апеляційної скарги не вбачається, якими самими діями чи бездіяльністю було порушено права Позивача, які на його думку питання були розглянуті неналежним чином та, які рішення прийнято з порушенням норм закону. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Відповідачем не було допущено порушень прав Позивача при розгляді його заяви/звернення від 02.04.2020 вх. Г-25, у зв`язку з чим дана позовна вимога не підлягає задоволенню, з чим погоджується колегія суддів.
Щодо позовної вимоги про стягнення на користь Позивача моральної шкоди в сумі 1 000 000,00 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вона не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від публічного спору і є необґрунтованою.
Щодо тверджень Позивача, викладених в апеляційній скарзі, про те що його було позбавлено права на дачу пояснень на 52 листів, приєднаних суддею першої інстанції до справи без його відому, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року, зокрема, було витребувано від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області належним чином завірені копії заяви ОСОБА_1 від 27.02.2020, від 02.04.2020, відповідь від 27.03.2020 та матеріали їх перевірки та зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області надати Черкаському окружному адміністративному суду витребувані докази протягом 15 п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.
Копія даної ухвали була отримана Позивачем та Відповідачем 27 квітня 2020 року, відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.
На виконання зазначеної ухвали Відповідачем на адресу Черкаського окружного адміністративного суду було направлено належним чином завірені копії матеріалів за звернення ОСОБА_1 від 01.04.2020 року та від 27.02.2020 року.
Окрім того, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.
Витребувано від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області належним чином завірену копію звернення Позивача від 28.02.2020, яке зареєстроване 28.02.2020 за № Г-17, відповідь на нього від 30.03.2020 № 08-07/Г 17з-23, докази направлення такої відповіді та зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області надати Черкаському окружному адміністративному суду витребувані докази протягом 5 п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Як вбачається з матеріалів справи, копія даної ухвали була отримана Позивачем та Відповідачем 29 травня 2020 року, відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.
На виконання зазначеної вище ухвали Відповідачем на адресу Черкаського окружного адміністративного суду було направлено належним чином завірені копії звернення ОСОБА_1 від 22.02.2020 року № Г-17, відповіді на нього від 30.03.2020 та докази направлення такої відповіді заявнику.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що Позивач був належним чином повідомлений про витребувані від Відповідача документи, які мають бути долучені до матеріалів справи та зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 44 КАС України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень, отже права Позивача не були порушені.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Проте, Позивач не навів жодних переконливих доводів та не надав доказів на підтвердження своєї правової позиції.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірно висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що останнім при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Положеннями   ст. 242 КАС України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.               
Розглянувши доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242,    243,    308,    311,    315,    316,    321,    322,    325,    328  Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення,    а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року -   без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.      

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      І.О. Лічевецький 

                                                                                                        О.М. Оксененко