ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6978/20 Справа № 203/6026/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Карпенко С. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Заворотного К.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У грудні 2016 року ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів” звернулися до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       В обґрунтування позовних вимог ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів” посилалися на те, що 28 лютого 2013 року між ПАТ “Платинум Банк” та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1139/4849LPLCO. Між ПАТ “Платинум Банк” та ТОВ “ФК «Бізнесфінанс” було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким по вищезазначеному кредитному договору було відступлене на користь ТОВ “ФК «Бізнесфінанс”. 17 червня 2015 року між ТОВ “ФК «Бізнесфінанс” та ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів” було укладено Договір факторингу №1706/1, відповідно до умов якого ТОВ “ФК «Бізнесфінанс” відступив ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів” право вимоги від ОСОБА_1 коштів по кредитному договору №1139/4849LPLCO від 28 лютого 2013 року. Відповідач  ОСОБА_1 має прострочену заборгованість за кредитним договором №1139/4849LPLCO від 28 лютого 2013 року у розмірі 51 790 грн. 68 коп., яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 27 106 грн. 65 коп., заборгованості по процентам та комісією у розмірі 4178 грн. 92 коп., пені за порушення графіку погашення заборгованості у розмірі 20 505 грн. 11 коп. На підставі викладеного ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів” просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів” заборгованість за кредитним договором №1139/4849LPLCO від 28 лютого 2013 року у розмірі 51 790 грн. 68 коп. та стягнути судові витрати.
Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2017 року задоволено позовні вимоги ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів”. Стягнуто з ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ), на користьТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів” заборгованість за кредитним договором №1139/4849LPLCO від 28 лютого 2013 року у розмірі 51 790 грн. 68 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 27 106 грн. 65 коп., заборгованості по процентам та комісією у розмірі 4178 грн. 92 коп., пені за порушення графіку погашення заборгованості у розмірі 20 505 грн. 11 коп., а також судовий збір у розмірі 1378 грн., а всього стягнуто 53 168 грн. 68 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду від 20 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів”, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів” просить рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість, апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
       Відповідно до п.3 ч.3 ст.367 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. 
Встановлено, 28 лютого 2013 року між ПАТ “Платинум Банк” та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1139/4849LPLCO, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 32 804 грн. на 36 місяців, строком до 02 березня 2016 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,99% річних (а.с.4, 5). 
30 липня 2014 року між ПАТ “Платинум Банк” та ТОВ “ФК «Бізнесфінанс” було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким по вищезазначеному кредитному договору було відступлене на користь ТОВ “ФК «Бізнесфінанс”.
17 червня 2015 року між ТОВ “ФК «Бізнесфінанс” та ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів” було укладено Договір факторингу №1706/1, відповідно до умов якого ТОВ “ФК «Бізнесфінанс” відступив ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів” право вимоги від ОСОБА_1 коштів по кредитному договору №1139/4849LPLCO від 28 лютого 2013 року (а.с.20-23). 
Відповідач  ОСОБА_1 допустила неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 29 липня 2014 року ОСОБА_1 має прострочену заборгованість за кредитним договором №1139/4849LPLCO від 28 лютого 2013 року у розмірі 51 790 грн. 68 коп., яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 27 106 грн. 65 коп., заборгованості по процентам та комісією у розмірі 4178 грн. 92 коп., пені за порушення графіку погашення заборгованості у розмірі 20 505 грн. 11 коп. (а.с.15, 16).
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів”, суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з”ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
       Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
       Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.
       Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       За положеннями ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
       Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
28 лютого 2013 року між ПАТ “Платинум Банк” та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1139/4849LPLCO, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 32 804 грн. на 36 місяців, строком до 02 березня 2016 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,99% річних (а.с.4, 5). 
30 липня 2014 року між ПАТ “Платинум Банк” та ТОВ “ФК «Бізнесфінанс” було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким по вищезазначеному кредитному договору було відступлене на користь ТОВ “ФК «Бізнесфінанс”.
ПАТ “Платинум Банк” було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права грошової вимоги (а.с.17).
17 червня 2015 року між ТОВ “ФК «Бізнесфінанс” та ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів” було укладено Договір факторингу №1706/1, відповідно до умов якого ТОВ “ФК «Бізнесфінанс” відступив ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів” право вимоги від ОСОБА_1 коштів по кредитному договору №1139/4849LPLCO від 28 лютого 2013 року (а.с.20-23). 
25 червня 2015 року ТОВ “ФК «Бізнесфінанс” було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права грошової вимоги (а.с.18).
Відповідач  ОСОБА_1 допустила неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 29 липня 2014 року ОСОБА_1 має прострочену заборгованість за кредитним договором №1139/4849LPLCO від 28 лютого 2013 року у розмірі 51 790 грн. 68 коп., яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 27 106 грн. 65 коп., заборгованості по процентам та комісією у розмірі 4178 грн. 92 коп., пені за порушення графіку погашення заборгованості у розмірі 20 505 грн. 11 коп. (а.с.15, 16).
       Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт того, що у  ОСОБА_1 існує заборгованість за вищевказаним кредитним договором, яка нею добровільно не сплачується.
       20 травня 2020 року відповідач  ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2017 року просила відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів” у зв`язку із пропуском строків позовної давності у даній справі (а.с.75-77).
       Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
       Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
       Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
       Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
       Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
       Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
       Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір №1139/4849LPLCO від 28 лютого 2013 року, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 32 804 грн., було укладено на строк - 36 місяців, тобто 02 березня 2016 року (а.с.4, 5).
       ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів”, звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, 20 грудня 2016 року, просили суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором №1139/4849LPLCO від 28 лютого 2013 року у розмірі 51 790 грн. 68 коп., яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 27 106 грн. 65 коп., заборгованості по процентам та комісією у розмірі 4178 грн. 92 коп., пені за порушення графіку погашення заборгованості у розмірі 20 505 грн. 11 коп. (а.с.2, 3).
       Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту у розмірі 27 106 грн. 65 коп. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
       З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за кредитним договором здійснено позичальником 18 грудня 2013 року у розмірі 120 грн. в рахунок погашення відсотків та 380 грн. в рахунок погашення комісії (а.с.15).
       Позивач звернувся до суду з даним позовом 20 грудня 2016 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності щодо зазначених платежів, про застосування якого просив відповідач.
       Отже, позовні вимоги ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів” до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення заборгованості по відсоткам та комісії є доведеними, однак позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з  ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам та комісії за кредитним договором слід відмовити.
       Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку пені, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Умовами кредитного договору передбачена відповідальність за порушення зобов`язання, а саме: пеня за прострочення оплати.
За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
        Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
       У позовній заяві ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів” просили суд стягнути з відповідача, крім іншого, пеню за порушення графіку погашення заборгованості у розмірі 20 505 грн. 11 коп.
       Таким чином, пеня, в межах річного строку позовної давності у даній справі, повинна нараховуватися з 20 грудня 2015 року по 02 березня 2016 року.
       Однак, з наданого позивачем розрахунку пені за кредитним вказаним договором та із позовної заяви вбачається, що розрахунок пені здійснено позивачем станом на 14 червня 2015 року, у розмірі 20 372 грн. 84 коп., тобто поза межами вказаного річного строку позовної давності.
       Отже, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з  ОСОБА_1 пені за кредитним договором слід відмовити.
       За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу  ОСОБА_1 слід задовольнити частково, заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, про часткове задоволення позовних вимог ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів” до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — задовольнити частково.
Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — скасувати.
Позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” заборгованість за кредитним договором №1139/4849LPLCO від 28 лютого 2013 року у розмірі 27 106 грн. 65 коп. - за тілом кредиту.
В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” судовий збір у розмірі 1 378 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя 

Судді