ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року 
м. Київ
справа №П/811/621/16
адміністративне провадження №К/9901/6731/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Щевцової Н.В.
розглянув у попередньому судовому засіданні за наявними у справі матеріалами в касаційній інстанції адміністративну справу №811/621/16
за позовом державного підприємства "Маловисківський спиртовий завод" до Відділу державної виконавчої служби Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградській області, Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на постанову  Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Бишевської Н.А., суддів Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог 
1.          У травні 2016 року державне підприємство "Маловисківський спиртовий завод" звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просило: 
-          визнати протиправними дії ВДВС Маловисківського РУЮ щодо опису і арешту від 22.04.2016 щодо об`єкту незавершеного будівництва - бази будіндустрії у зведеному виконавчому провадженні №50386001;
-          зобов`язати УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області вчинити дії щодо скасування акту опису й арешту майна від 22.04.2016 щодо об`єкту незавершеного будівництва - бази будіндустрії, що складений державним виконавцем ВДВС Маловисківського РУЮ  у зведеному виконавчому провадженні № 50386001.
2.          В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскаржувані дії та постанова відповідача є протиправними, оскільки державне підприємство "Маловисківський спиртовий завод" входить до переліку об`єктів права державної власності, які не підлягають приватизації, а отже на таке майно не може бути накладено арешт. 
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
3.          Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
4.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дія мораторію, передбачена Законом України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" не поширюється на звернення стягнення на майно згідно з актом опису від 22.04.2016 за зведеним виконавчим провадженням №50386001. 
5.          Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від ьь      27 жовтня 2016 року скасовано постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року, прийнято нове судове рішення про задоволення позовних вимог: скасовано акт опису й арешту майна від 22.04.2016 щодо об`єкту незавершеного будівництва - бази будіндустрії, складеного державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградській області у зведеному виконавчому провадженні №50386001. 
6.          Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Державне підприємство "Маловисківський спиртовий завод" є об`єктом права державної власності, що не підлягає приватизації, і, відповідно до приписів абз.1 ч.9 ст.11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» стосовно нерухомого майна цього Підприємства не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути відчуження такого майна. 
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
7.          Не погоджуючись із постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення суду  апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
8.          Касаційна скарга обґрунтована тим, що згідно листа Фонду державного майна України встановлено, що належне боржникові майно (база будіндустрії) не використовується у виробництві, підлягає приватизації та на даний час проходить відповідну перед приватизаційну підготовку; при проведенні виконавчих дій за місцем знаходження майна було встановлено, що воно не охоронялось, на його території не ведеться будь-яка діяльність та працівники відсутні, що підтверджується актом державного виконавця від 21.04.2016, тому це свідчить про вчинення єдиного законного заходу, спрямованого на виконання органом ДВС виконавчих документів, які входять до складу зведеного виконавчого провадження. УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області вважає постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною, зазначаючи, що державним виконавцем складено акт опису й арешту лише однієї бази будіндустрії, що перебуває на балансі боржника (позивача) і не використовується останнім у виробничій діяльності. При цьому, виходячи зі змісту статті 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», мораторій на примусову реалізацію майна не поширюється під час виконання виконавчих документів, а тому складання акту опису й арешту майна від 22.04.2016 здійснено державним виконавцем в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.
IV. Позиція інших учасників справи
9.          Позивач правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу не скористався.
V. Рух справи в суді касаційної інстанції
10.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на постанову  Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року.
11.          22 січня 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду та за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: Бевзенка В.М. (головуючого судді), Шарапи В.М., Данилевич Н.А.
12.          За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано 28 квітня 2020 року для розгляду колегії суддів у складі: Кашпур О.В. (головуючого судді), Радишевської О.Р., Шевцової Н.В. на підставі розпорядження в.о. заступника керівника  апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Н.Деревицької від 28 квітня                 2020 року №693/0/78-20. 
13.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від             13 травня 2020 року вказану касаційну скаргу прийнято до провадження.   
14.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від            15 вересня 2020 року справу призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні на 17 вересня 2020 року. 
VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
15.          Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи, на виконанні у ВДВС Маловисківського РУЮ перебуває зведене виконавче провадження №50386001 (далі - ВП №50386001) за виконавчими документами, до складу якого, зокрема, входять виконавчі провадження з примусового виконання судових рішень про стягнення заборгованості на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Маловисківському районі Кіровоградської області, заборгованості на користь органів ПФУ по страховим внескам на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, заборгованості на користь фізичних осіб по заробітній платі, заборгованості перед юридичними особами суб`єктами господарювання.
16.          22.04.2016 старшим державним виконавцем ВДВС Маловисківського РУЮ при примусовому виконанні зведеного ВП №50386001 про стягнення з ДП "Маловисківський спиртовий завод" боргу складено акт опису й арешту майна, яке знаходиться на балансі ДП "Маловисківський спиртовий завод", а саме: незавершене будівництво бази індустрії.
17.          Копію вказаного акту опису 25.04.2016 направлено відділом державної виконавчої служби Маловисківського районного управління юстиції на адресу Фонду державного майна України.
18.          Не погоджуючись з правомірністю зазначеного акта опису й арешту майна, позивач звернувся до суду з цим позовом.
VIІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ 
19.          Конституція України від 28 червня1996 року №254к/96-ВР
Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
20.          Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин)
Частина друга статті 2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Частина третя статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
21.          Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (в редакції, чинній на момент складення спірного акту, далі - Закон №606) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
За приписами частини першої 1 статті 11 Закону №606 державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку передбачено п.5 ч.3 ст.11 Закону №606.
Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника встановлений статтею 52 Закону №606.
Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.52 Закону №606 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.
Згідно з ч.ч.1-5 ст.57 Закону №606 арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин (ч.5 ст.57 Закону №606).
22.          Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» від 29.11.2001 №2864-III (в редакції, чинній на момент складення спірного акту, далі - Закон №2864) встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.
За визначенням статті 2 Закону №2864 для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника    за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою,    крім    рішень щодо виплати заробітної плати    та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку    із    трудовими    відносинами, та рішень щодо зобов`язань боржника з перерахування фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Як зазначено у Преамбулі Закону № 2864 вказаний закон спрямований на забезпечення економічної безпеки держави, недопущення руйнування цілісних майнових комплексів державних підприємств, захисту інтересів держави під час реалізації майна господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.
23.          Стаття 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» від 21.09.2006 №185-V встановлює обмеження щодо розпорядження об`єктами державної власності
Згідно з ч.9 ст.11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» від 21.09.2006 №185-V (в редакції, чинній на момент складення спірного акту) нерухоме майно об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження.
VІІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
24.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
25.          Аналізуючи наведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду  апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог.
26.          Колегія суддів  Верховного Суду вважає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про те, що накладення арешту на майно боржника, зокрема, шляхом складання акту опису та арешту майна боржника, є заходом примусового виконання рішення, направленим на забезпечення його реального виконання, при вжитті якого державний виконавець має діяти з повним дотриманням відповідної процедури, зокрема, з врахуванням того, що на певне майно згідно із законом не може бути накладено стягнення.
27.          Так, Законом №2864 встановлено мораторій на примусове відчуження майна державних підприємств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків. При цьому вказана заборона поширюється також і на випадки відчуження майна, шляхом звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою.
28.          Як правильно встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, ДП «Маловисківський спиртовий завод» є державним підприємством із 100-відсотковою часткою державного майна у його статутному фонді, діє як державне комерційне підприємство, що належить до сфери управління Міністерства аграрної політики України, майно державного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання.
29.          Отже, на позивача поширюється дія встановленого статтею 1 Закону №2864 мораторію на примусове відчуження майна, що унеможливлює накладення арешту на його майно органами виконавчої служби.
30.          Також за приписами абз.1 ч.9 ст.11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» стосовно нерухомого майна об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження.
31.          В свою чергу, згідно з Додатком 1 до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 07.07.99 № 847-XIV (в редакції, чинній на момент складення спірного акту) Державне підприємство "Маловисківський спиртовий завод" входить до Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.
32.          Тобто Державне підприємство "Маловисківський спиртовий завод" є об`єктом права державної власності, що не підлягає приватизації, і, відповідно до приписів абз.1 ч.9 ст.11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» стосовно нерухомого майна цього Підприємства не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути відчуження такого майна.
33.          Також суд апеляційної інстанції правильно зазначив про те, що законодавець, встановлюючи обмеження на відчуження нерухомого майна об`єктів державної власності, не ставить ці обмеження у залежність від використання/невикористання державним підприємством такого майна.
34.          Інші доводи касатора не впливають на правильне вирішення по суті цієї справи судом апеляційної інстанції.
35.          З урахуванням викладеного колегія суддів Верховного Суду не встановила неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час ухвалення рішень судом  апеляційної інстанції.
36.          У зв`язку з цим, відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
ІХ. Судові витрати
37.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області залишити без задоволення.
2.          Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від                 27 жовтня 2016 року в справі №811/621/16 залишити без змін.
3.          Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий          :                                                                      О. В. Кашпур          
Судді:                                                                                 О. Р. Радишевська
                                                                                          Н.В. Шевцова