Постанова
Іменем України 
                           
15 вересня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 530/1701/16-ц
провадження № 61-15403св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне підприємство «Агроекологія»,
третя особа - Відділ Держгеокадастру у Зінківському районі Полтавської області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «Агроекологія» на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Пилипчук Л. І., Бондаревської С. М., Чумак О. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
В провадженні Зінківського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом     ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агроекологія» (далі - ПП «Агроекологія»), третя особа - Відділ Держгеокадастру у Зінківському районі Полтавської області, про визнання договору оренди недійсним.

У судовому засіданні 07 червня 2019 року представник ПП «Агроекологія» - Мельников Д. О. заявив клопотання про зупинення розгляду зазначеної вище справи до розгляду Верховним Судом касаційної скарги ПП «Агроекологія» на ухвалу Полтавського апеляційного суду.
 
Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 07 червня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ПП «Агроекологія» про зупинення провадження по зазначеній вище цивільній справі.
 
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ПП «Агроекологія» подало апеляційну скаргу, з порушенням строку на апеляційне оскарження ухвали. 
 
Ухвалою судді Полтавського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року апеляційну скаргу ПП «Агроекологія» на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 07 червня 2019 року залишено без руху для усунення недоліків, а саме: надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Зіньківського районного суду Полтавської області від 07 червня 2019 року, надання апеляційної скарги з підписом скаржника та сплати судового збору. Надано скаржнику строк десять днів з моменту отримання копії ухвали.
 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, з посиланням на пункт 4 частини першої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). 
 
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ПП «Агроекологія» не усунуло недоліки апеляційної скарги, визначені в ухвалі Полтавського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У листопаді 2019 року ПП «Агроекологія»  із застосуванням засобів поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року.
 
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати вищезазначену ухвалу та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи не містять доказів про отримання ПП «Агроекологія» копії ухвали без руху, а повернута поштова кореспонденція з відміткою «за закінченням терміну зберігання» не є належним способом повідомлення сторони про розгляд справи.
 
Крім того, заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції зробив передчасний висновок про те, що ПП  «Агроекологія» не вживало заходів для з`ясування стану розгляду апеляційної скарги. Зокрема, у жовтні 2019 року ПП «Агроекологія» звернулось із заявою про стан розгляду справи.
 
Від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ПП «Агроекологія».
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2019 року, після усунення заявником недоліків касаційної скарги, відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи № 530/1701/16-ц із суду першої інстанції та надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
У січні 2020 року матеріали справи № 530/1701/16-ц надійшли до Верховного Суду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).
 
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону             № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Враховуючи, що касаційна скарга у справі, що переглядається, подана у листопаді 2019 року, вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-IX.
 
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України(в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За змістом частини першої статті 410 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки таке ухвалено з додержанням норм процесуального права.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПП «Агроекологія» про визнання договору оренди недійсним.
 
Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 07 червня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ПП «Агроекологія» про зупинення провадження у цивільній справі № 530/1701/16-ц.
 
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ПП «Агроекологія» подало апеляційну скаргу, в якій також зазначило клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що ухвала Зіньківського районного суду Полтавської області від 07 червня 2019 року постановлена без участі представника заявника. 
 
Ухвалою судді Полтавського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року апеляційну скаргу ПП «Агроекологія» на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 07 червня 2019 року залишено без руху для усунення недоліків, а саме: надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Зіньківського районного суду Полтавської області від 07 червня 2019 року, надання апеляційної скарги з підписом скаржника та сплати судового збору. Надано скаржнику строк десять днів з моменту отримання копії ухвали. Ухвалою також визнано необґрунтованими доводи ПП «Агроекологія» про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, зокрема з журналу судового засідання від 07 червня 2019 року вбачається, що представник ПП «Агроекологія» - Мельников Д. О. брав участь у розгляді справи під час судового засідання 07 червня 2019 року.
 
Копію зазначеної ухвали апеляційний суд двічі направляв ПП «Агроекологія» на адресу, зазначену в апеляційній скарзі, але поштові конверти з копіями вказаного процесуального документу повернулися до апеляційного суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання»
 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, з посиланням на пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України. 
 
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що ПП «Агроекологія» не усунуло недоліки апеляційної скарги, визначені в ухвалі Полтавського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року.

 
Нормативно-правове обґрунтування
Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.
При цьому, слід зауважити, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації. 
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до положень частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Відповідно до положень статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії такої ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Встановивши, що зазначені заявником у апеляційній скарзі доводи поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали Зіньківського районного суду Полтавської області від 07 червня 2020 року є необґрунтованими, апеляційна скарга не оплачена судовим збором, суд апеляційної інстанції не порушив норми процесуального права і дійшов обґрунтованого висновку про залишення апеляційної скарги без руху.
Здійснивши достатні заходи для вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про  відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою  ПП «Агроекологія» на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 07 червня 2019 року.
Посилання заявника на те, що підприємство не отримувало ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, у цьому конкретному випадку не можуть бути прийняті до уваги.
Так, одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).
Апеляційний суд двічі надсилав копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху на адресу, яку ПП «Агроекологія» вказало в апеляційній скарзі, та за якою підприємство неодноразово отримувало кореспонденцію під час розгляду справи у суді першої інстанції, проте листи поверталися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», тобто отримувач, достовірно знаючи, що ним направлена апеляційна скарга до суду, не здійснював жодних дій для отримання поштових відправлень із суду та не виявляв жодного інтересу до розгляду його апеляційної скарги більше ніж три місяці.
Окрім цього, суд касаційної інстанції враховує, що ухвала Полтавського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року про залишення апеляційної скарги ПП «Агроекологія» оприлюднена 12 серпня 2019 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим для безоплатного цілодобового доступу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній зі сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
 
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
 
Європейський суд з прав людини наголошував, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії від 07 липня 1989 року).
За вказаних обставин колегія суддів вважає, що ПП «Агроекологія» зловживаючи своїми процесуальним правами, не повідомляло суд про будь-які обставини, які можуть зробити неможливим отримання ним листа, або про можливу зміну свого місцезнаходження, провадженням у справі тривалий термін не цікавиться, тому використовує надані йому процесуальні права на свою користь, для того щоб затягнути час розгляду справи за своєю ж апеляційною скаргою та справи в цілому.
Посилання заявника в касаційній скарзі на звернення до апеляційного суду з заявою про надання інформації про стан розгляду справи зазначених вище висновків не спростовують, оскільки зазначену заяву підприємство подало після спливу трьох місяців з дня подання апеляційної скарги.
Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, спростовуються встановленими вище обставинами справи.
ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00).
 
При цьому Верховний Суд враховує, що, як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торія проти Іспанії», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, аоскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України(в редакції, чинній на час подання касаційної скарги).
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Приватного підприємства «Агроекологія» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року залишити без змін.

 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	І. Ю. Гулейков	
 	     	
 	О. В. Ступак	
 	     	
 	Г. І. Усик