Дата документу 24.06.2020 Справа № 334/5744/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
     Єдиний унікальний №334/5744/19             Головуючий у 1 інстанції Сакоян Д.І.
Провадження № 22-ц/807/1714/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
24 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в особі представника  ОСОБА_2   на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 02 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Запоріжгаз», про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільчої системи «Запоріжгаз», про захист прав споживачів.
В позові зазначала, що листом № 69003-2-Сл-8646-06129 від 11.06.2019 АТ «Запоріжгаз» вимагало від неї термінового вжиття заходів щодо погашення вартості не облікованого об`єму природного газу, через нібито ознаки несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ. 
Після листа про свою незгоду з донарахуваннями, позивач отримала лист № 69001.3-Лв-9764-0719 від 15.07.2019 в якому АТ «Запоріжгаз» інформує, що не має підстав для призупинення робіт по обмеженню газопостачання приватного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачем направлялись листи до відповідача з запитом про отримання екземпляру експертизи та про незгоду з донарахованими об`ємами, але відповідач їй відмовляв.
Актом про порушення № 1903 від 05.04.2019 було нібито встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем – несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, а саме відсутня пломба заводу-виробника на корпусі лічильника. З даним Актом не можна погодитись з наступних підстав.
Законодавець визначає, що втручання в роботу – це цілеспрямовані умисні дії, які направлені на викривлення даних обліку природного газу. Тобто візуальний огляд наявності пломби, який проводиться в місці встановлення ЗВТ, жодним чином не свідчить по викривлення даних обліку природного газу. Саме для цього в Кодексі передбачено проведення експертизи. 
Згідно даних споживання природного газу, які передавались позивачем відповідачу, протягом опалювального сезону в 2017-2018 роках нею щомісячно споживалось від 11 до 21 куб.м. природного газу. У той же час, в період з 21.01.2019 по 04.03.2019 нею було спожито 532 куб.м природного газу. 
Тобто в період, за який нібито нею було допущено втручання в роботу ЗВТ, дані про споживання природного газу були набагато більші. При цьому, після зняття 05.04.2019 її лічильника та встановлення лічильника, який належить відповідачу, споживання природного газу знову зменшилось до 8-9 куб.м за місяць. 
Таким чином, жодним чином не підтверджуються доводи відповідача про викривлення позивачем результатів вимірювання об`єму спожитого природного газу.
Наявність або відсутність пломби жодним чином не свідчить про несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Крім того, при складанні Акту працівниками ПАТ «Запоріжгаз» були допущені суттєві порушення.
По-перше, в пункті 1 не вказані номери службових посвідчень представників оператора ГРМ, як цього вимагає Додаток № 16 до Кодексу.
По-друге, в Акті про порушення та в Протоколі про направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу вказано, що вони складені в присутності представника оператора ГРМ ОСОБА_3 . Разом з тим, в обох документах, екземпляри яких знаходяться у споживача, підпис цієї особи відсутній.
Згідно протоколу №001903 від 05.04.2019 представником суб`єкта господарювання був демонтований лічильник газу МКМ 4 G6 № 14100 та направлений на проведення експертизи. У цьому ж протоколі позивача, як споживача запрошено для проведення експертизи 08.04.2019. До проведення експертизи представника позивача ОСОБА_4 не допустили. Більше того, на його заяву від 24.04.2019 про надання Акту експертизи, тільки 18.05.2019 позивач отримала відповідь, що Акт експертизи складено в одному екземплярі, а отримання його копії не ґрунтується на приписах законодавства.
Вважає, що недопущення її або її представника до проведення експертизи грубо порушує її права та охоронювані законом інтереси, а також ставить під сумнів висновки Акту експертизи.
Крім того, додатком № 3 до Положення затверджено форму Акта експертизи лічильника газу. Додатком № 2 до Положення також встановлена форма Акту про демонтаж лічильника для проведення експертизи. Такий Акт представниками ПАТ «Запоріжгаз» взагалі не складався.
В Акті про порушення № 1903 від 05.04.2019 в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем, позивача було проінформовано про те, що розгляд Акту буде проводитись 17.04.2019. Порядок проведення засідань комісії з розгляду актів про порушення встановлений главою 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем. 17.04.2019 засідання не відбулось. АТ «Запоріжгаз» листом від 16.04.2019 нібито повідомило її про перенесення засідання комісії з 17.04.2019 на 03.05.2019, але наведений лист був отриманий нею тільки 10.05.2019, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Укрпошти. Наведене позбавило позивача та її представника прийняти участь в засіданні комісії з розгляду акту про порушення, надати свої доводи та міркування, заявити вимоги про залучення інших представників, зокрема заводу-виробника ЗВТ.
14 червня 2019 позивачем отримано лист № 69003 2-Сл-8646-0619 від 11.06.2019 з вимогою протягом 10 днів погасити вартість не облікованого об`єму природного газу. Вивчивши лист та додані документи, вона повідомила відправника про те, що не згодна ні з актом про порушення, ні з актом експертизи, ні з нарахованою сумою та буде оскаржувати їх в судовому порядку. Кодекс містить вимогу та порядок нарахування саме об`єму природного газу, проте жодної цифри про об`єм донарахованого газу акт-розрахунок не містить. Які саме прилади та пристрої були враховані при розрахунку невідомо, з якої кількості мешканців проведено розрахунок також невідомо.
Згідно листа донарахування проводилось з 05.10.2018 по 04.04.2019, при цьому жодним чином ні в листі, ні в розрахунку не зазначено за який період враховувалось опалення.
Відповідач стверджує, що має достатні підстави обмежити газопостачання позивачу. З огляду на наведене позивач вимушена звернутись до суду за захистом свої порушених прав з метою недопущення відключення будинку від газопостачання.
Відповідач у всіх документах посилається на відсутність пломби заводу-виробника, а не відсутність пломби взагалі, що жодним чином не свідчить про можливість несанкціонованого відбору газу споживачем.
Крім того, в протоколі направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу №001903 від 05.04.2019 представник ГРМ вказує, що остання повірка приладу відбувалась у 2010 році. Будь-яких претензій до споживача не було. При перевірці 05.04.2019 представник ГРМ підтвердив наявність пломби №4822833 та її цілісність.
Таким чином, позивач вважає, що дії AT «Запоріжгаз» не ґрунтуються на вимогах законодавства та нормативно-правових актах України, проведені з порушенням порядку та процедури, не містять фактів на підтвердження порушення та грубо порушують права позивача як споживача природного газу.
Просила суд  визнати незаконним та скасувати Акт про порушення від 05.04.2019 № 1903; визнати незаконним та скасувати Акт експертизи лічильника G 6 заводський номер 14100; визнати незаконним та скасувати рішення комісії з розгляду Акту про порушення № 1903 від 05.04.2019; визнати незаконним та скасувати Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості щодо споживача ОСОБА_1 та зобов`язати АТ «Запоріжгаз» виключити суму у розмірі 465455,61 грн. з особового рахунку НОМЕР_1 .
Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 02 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на грубе порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» надало суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам матеріального та процесуального права.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суд першої інстанції з огляду на наступне.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, су-дам належить зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьев проти України" від 05.04.2005 (заява N38722/02).
Відповідно до Розділу XI глави 5 (порядок оформлення акта про порушення) п. п. 10, 11 (порядок оформлення акта про порушення) Кодексу газорозподільних систем (порядок оформлення акта про порушення), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 N 2494, споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення. За неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи. У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі. За результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.
З врахуванням вищенаведеного вбачається, що чинне законодавство дозволяє споживачу оскаржити в судовому порядку саме рішення комісії з розгляду акту про порушення, яке оформлене протоколом, а не сам факт про порушення, який за рішенням комісії може бути задоволений або ж скасований.
Колегією суддів встановлено, що позовна заява містить вимоги про визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду Акту про порушення № 1903 від 05.04.2019 року. 
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року по справі № 909/1050/17.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем послуг АТ «Запоріжгаз» за адресою АДРЕСА_1 , який на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (по 1/2 кожному).
У житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено повірений лічильник газу G-6, заводський номер 14100.
Актом про зняття побутового лічильника газу № 8642 від 14.10.2010 зафіксовано зняття представником ПАТ «Запоріжгаз» вищезазначеного лічильника для повірки. Даний акт містить висновок, що похибка лічильника вимагає повірки у лабораторних умовах. Пломби заводу виробника та накидних гайках не порушені. Лічильник знято на періодичну повірку, встановлений монтажний вузол. Даний акт містить підписи представників ПАТ «Запоріжгаз» та споживача, власника на той час лічильника (а.с34).
У відповідності до Акта установки побутового лічильника після виконання повірки, ремонту № 8211 від 15.10.2010, за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено лічильник G6, 2005 року випуску, заводський номер 14100. Лічильник опломбовано пломбою № 4822833 (а.с.33).
Таким чином вбачається, що при знятті побутового лічильника 14.10.2010 року пломба заводу-виробника була наявна.
Разом з цим, при встановленні споживачу цього ж лічильника представниками ПАТ «Запоріжгаз» 15.10.2010 року відомості про наявність пломби заводу-виробника в Акті – відсутні.
Актом про порушення № 1903 від 05.04.2019 було встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем – несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, а саме відсутня пломба заводу-виробника на корпусі лічильника. 
Абзацом 3 п.7 гл.10 розділу Х Кодексу ГРС передбачено, що при виявленні несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРС чи споживача може бути ініційована його експертиза у порядку, визначеному цим розділом. До отримання результатів експертизи розрахунок не облікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення не здійснюється.
Згідно протоколу №001903 від 05.04.2019 представником суб`єкта господарювання був демонтований лічильник газу МКМ 4 G6 № 14100 та направлений на проведення експертизи (а.с. 69). 
У цьому ж протоколі позивача, як споживача запрошено для проведення експертизи 08.04.2019. 
Експертиза лічильника газу була проведена 08.04.2019, про що складений акт експертизи № 0295 від 08.04.2019, в якому зазначено висновки комісії: заявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: при візуальному огляді пломб виявлено, що розміри відбитка, розміри та шрифти літер, цифр та елементів відбитків тавра державного повірника (ті що візуалізуються) на мастичній повірочній пломбі, встановлений на відліковому механізмі лічильнику, не відповідають встановленому зразку; навісна свинцева повірочна пломба, що встановлюється на пломбувальному гвинті корпуса лічильника відсутня. Лічильник не придатний до подальшої експлуатації, підлягає заміні.
Національною комісією в пункті 1 глави 2 Розділу XI наведено вичерпний перелік порушень, внаслідок яких щодо споживача (несанкціонованого споживача) здійснюється нарахування не облікованих об`ємів природного газу. Підпункт 3 - несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. 
Згідно цього ж Кодексу несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.
Таким чином, законодавець визначає, що втручання в роботу - це цілеспрямовані умисні дії, які направлені на викривлення даних обліку природного газу.
Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять висновку експертизи, який би стверджував, що дійсно відбулося несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.
Крім того слід зазначити, що засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС відбулось без належного повідомлення споживача.
Експертизу проведено за відсутності споживача чи його представника (а.с. 104).
В Акті про порушення № 1903 від 05.04.2019 в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем, позивача було проінформовано про те, що розгляд Акту буде проводитись 17.04.2019. Порядок проведення засідань комісії з розгляду актів про порушення встановлений главою 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем. 
17.04.2019 засідання не відбулось. 
АТ «Запоріжгаз» листом від 16.04.2019 року повідомило споживача про перенесення засідання комісії з 17.04.2019 року на 03.05.2019 року.
Вказаний лист отриманий споживачем 10.05.2019 року.
Таким чином, споживач не був належним чином повідомлений про дату розгляду Акту та отримав повідомлення вже після того як розгляд Акту відбувся. 
З огляду на зазначене, споживач був позбавлений можливості прийняти участь в засіданні комісії з розгляду акту про порушення, надати свої доводи та міркування, заявити вимоги про залучення інших представників, зокрема заводу-виробника ЗВТ.
14.06.2019 позивачем отримано лист № 69003 2-Сл-8646-0619 від 11.06.2019 року з вимогою протягом 10 днів погасити вартість не облікованого об`єму природного газу.
Згідно листа донарахування проводилось з 05.10.2018 року по 04.04.2019 року на суму 465 455,61 грн.
При цьому жодним чином ні в листі, ні в розрахунку не зазначено за який період враховувалось опалення.
Разом з цим, в протоколі направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу №001903 від 05.04.2019 представник ГРМ вказує, що остання повірка приладу відбувалась у 2010 році. Будь-яких претензій до споживача не було.
При перевірці 05.04.2019 представник ГРМ підтвердив наявність пломби №4822833 та її цілісність.
З пояснень, наданих ОСОБА_4 в суді першої інстанції встановлено, що він працює заступником директора у ПП «Михасик», також є проектувальником щодо вузлів газу та монтажу обладнання. Він був представником позивача при демонтажі лічильника на експертизу, був присутній при проведенні первинної експертизи за довіреністю довільної форми, проте не мав змоги наводити свої заперечення. У документах на лічильник є відомості лише про одну пломбу, про інші пломби відомостей немає. У 2010 році «Запоріжгаз» поставив свою пломбу. Технічно відбір газу проводити неможливо. Хто ставив мастичну повірочну пломбу не знає. Пломби заводу-виробника дійсно там не було на час зняття лічильника на повірку. Свинцевої пломби на болті не було, її існування не прописано. Пломба на штуцерах не порушена.
Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в Акті про зняття побутового лічильника газу № 8642 від 14.10.2010 зафіксовано, що пломби заводу виробника і на накидних гайках не порушені. При цьому при встановленні споживачу цього ж лічильника представниками ПАТ «Запоріжгаз» 15.10.2010 року відомості про наявність пломби заводу-виробника в Акті – відсутні.
Колегією суддів встановлено, що між сторонами у справі склалися правовідносини, які регулюються статтею 714 ЦК України, Кодексом газорозподільних систем, Положенням про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженим Наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 619.
Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до глави 5 "Порядок оформлення акта про порушення" розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.
Як визначає п.2 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача / несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами.
Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.
При складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: 1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; 2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).
Абзацом 3 п.7 гл.10 розділу Х Кодексу ГРС передбачено, що при виявленні несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРС чи споживача може бути ініційована його експертиза у порядку, визначеному цим розділом. До отримання результатів експертизи розрахунок не облікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення не здійснюється.
У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).
За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Висновок суду першої інстанції про те, що позивач обрала невірний спосіб захисту, оскарживши акт, яким не покладено на позивача жодних зобов`язань та не порушено жодних його прав, колегія суддів визнає необґрунтованим та безпідставним, оскільки саме цей акт став підставою для донарахування вартості спожитого газу на суму 465 455,61 грн. 
Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 ЦПК України).
Рішення комісії про задоволення акту про порушення № 1903 від 05.04.2019 року, яким вирішено провести дорахунок вартості спожитого природного газу за період з 05.10.2018 року по 04.04.2019 року на суму 465 455,61 грн., встановлює для позивача обов`язок сплатити вартість донарахованого об`єму та відповідно належить до актів, які можуть бути оскаржені у розумінні ст. 16 ЦК України. 
Згідно Кодексу ГРМ, у разі виявлення оператором ГРМ розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника газу (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку для його усунення. В пункті 9 зазначено, що якщо при порушеннях, визначених в пунктах 1-7 цієї глави, неможливо класифікувати граничні об`єми споживання природного газу населенням, визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється з урахуванням проміжку часу, за який необхідно визначити об`єм не облікованого природного газу, помноженого на коефіцієнт сезонності та на величину об`ємної максимальної секундної витрати газу, що визначається за спеціальною формулою.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року N 203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників" встановлено нормативи використання природного газу. Яка, до речі, втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 року № 63.
Для застосування вищевказаної санкції, як визначення фактичного об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням має бути встановлений факт правопорушення, який підтверджується висновками експертизи про те, що лічильник газу виводився з зачеплення, облік газу припинявся, його покази спотворювалися і вказаний лічильник є непридатним для використання та його показники встановлені на час виявлення порушення не є достовірними.
В іншому випадку (в Постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року по справі № 638/2071/18) суд зробив висновок про те, що «З огляду на те, що відповідачем не доведено факт винних дій позивача у відборі природного газу, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що законних підстав для відключення будинку споживача від системи газопостачання станом на 10 січня 2018 року не було»
З матеріалів справи вбачається, що листом №69002.1-Сл-11084-0819 від 15.08.2019 року AT «Запоріжгаз» повідомило ОСОБА_1 про припинення розподілу природного газу.
В той же час, практика Верховного Суду свідчить про те, що припинення газопостачання побутовому споживачу є крайнім заходом.
Так, в Постанові від 10 жовтня 2019 року по справі № 362/2385/18 Верховний Суд зазначає, що в результаті припинення газопостачання дії споживача для забезпечення життєдіяльності, призвели до необхідності застосування позивачем додаткових зусиль для пристосування та організації свого побуту у зимово-весняний період, переживання дискомфорту, порушення усталеного повсякденного порядку. Вказані фактори свідчать про спричинення позивачу моральної шкоди і дають йому право на відшкодування такої шко¬ди.
В Постанові від 27 січня 2020 року по справі № 466/8067/14-ц Верховний Суд зазначає, що Відключення житла громадянина від газопостачання в цілому однозначно слід вважати грубим втручанням в приватне життя особи. Так, відключення позбавляє особу належних умов до існування, однозначно призводить до змін у побуті, укладі життя особи, тощо.
Відповідно таке втручання повинно ґрунтуватись на законі, переслідувати законну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві (стаття 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).
Колегія суддів оцінивши зібрані у справі докази та за недоведеності факту неправомірних дій позивача, дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та визнання незаконним Акту про порушення від 05.04.2019 року № 1903, визнання незаконним рішення комісії з розгляду Акту про порушення №1903 від 05.04.2019 року, визнання незаконним Акту-розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості щодо споживача ОСОБА_1 у розмірі 465 455, 61 грн.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованим, в зв`язку з чим рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.3, 4 ч.1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 02 березня 2020 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Запоріжгаз», про захист прав споживачів – задовольнити частково.
Визнати незаконним Акт про порушення від 05.04.2019 року № 1903.
Визнати незаконним рішення комісії з розгляду Акту про порушення №1903 від 05.04.2019 року.
Визнати незаконним Акт-розрахунок не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості щодо споживача ОСОБА_1 у розмірі 465 455, 61 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 01 липня 2020 року.

Головуючий

Судді: