УХВАЛА

07 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 320/3271/19
адміністративне провадження № К/9901/20992/20
Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Гончарової І.А.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2020 у справі №320/3271/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО.ПАЛ» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування вимоги, податкового повідомлення-рішення, 
УСТАНОВИВ:
20.08.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2020.
У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО.ПАЛ» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.02.2019 № 0008065605, прийняте ГУ ДФС у Київській області про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО.ПАЛ» сплатити штраф у сумі 89742,66 грн;
- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 31185-56 від 05.03.2019, прийняту ГУ ДФС у Київській області про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО.ПАЛ» сплатити штраф у сумі 89742,66 грн;
- визнати протиправним та скасувати рішення № 2042 від 05.03.2019 про опис майна у податкову заставу, що перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО.ПАЛ», прийняте ГУ ДФС у Київській області.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2020, позов задоволено.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що Головним управлінням ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих, у податковій звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість ТОВ "ЕКО.ПАЛ".
За результатами проведення перевірки перевіряючим складено акт від 15.01.2019 року № 22/10-36-56-05/40748356, яким виявлено порушення позивачем п. 201 ст.  201 Податкового кодексу України, чим порушене правила сплати (перерахування) узгодженої суми податкового зобов`язання протягом граничних строків, передбачених п.126.1  статті  126 ПК України  .
На підставі акта перевірки від 15.01.2019 № 22/10-36-56-05/40748356, Відповідачем прийнято:
- податкове повідомлення-рішення від 08.02.2019 № 0008065605, яким ТОВ"ЕКО.ПАЛ" зобов`язано сплатити штраф у сумі 89742,66 грн;
- податкова вимога № 31185-56 від 05.03.2019, якою від ТОВ "ЕКО.ПАЛ" вимагається сплатити штраф у сумі 89742,66 грн;
- рішення № 2042 від 05.03.2019 року про опис майна у податкову заставу, що перебуває у власності ТОВ "ЕКО.ПАЛ".
Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що прийняті Головним управлінням ДПС у Київській області  податкове повідомлення-рішення від 08.02.2019 № 0008065605, податкова вимога № 31185-56 від 05.03.2019 та рішення № 2042 від 05.03.2019 про опис майна у податкову заставу, що перебуває у власності ТОВ "ЕКО.ПАЛ"є протиправними та підлягають скасуванню.
Головне управління ДПС у Київській області, не погодившись з судовими рішеннями, звернулося до Верховного суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2020 у справі №320/3271/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз змісту наведених норм дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частиною п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 гривень (стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018   № 2629-VIII).
Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 192100 грн, відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скаржник звертається до Суду з матеріальною вимогою, предметом позову у справі №320/3271/19 є визнання протиправним та скасування  податкового повідомлення-рішення від 08.02.2019 № 0008065605 у розмірі 89742,66 грн, податкової вимоги №31185-56 від 05.03.2019 у розмірі 89742,66 грн та рішення № 2042 від 05.03.2019.
За таких обставин, з огляду на положення пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2020 у справі №320/3271/19 не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2020 у справі №320/3271/19 відмовити.
Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді	І.А. Гончарова І.А. Васильєва   В.П. Юрченко