ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 вересня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №583/1123/17 
Номер провадження 22-ц/816/1815/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Хвостика С. Г. 
учасники справи: 
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2020 року в складі судді Сидоренка Р.В., ухваленого у м. Охтирка, 
                                                           в с т а н о в и в:
Звернувшись до суду із позовом у травні 2017 року, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 31.01.2011 року в розмірі 61630,13 грн та судові витрати в розмірі 1600,00 грн. 
Свої вимоги мотивує тим, що 31.01.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав позичальнику кошти у розмірі 8500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що може бути змінений банком, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, який є договором приєднання, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 31.03.2017 року, виникла заборгованість - 61630,13 грн, яка складається з: 8205,84 грн - заборгованість за кредитом; 47113,33 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн - заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 2910,96 грн - штраф (процентна складова). Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що і стало підставою звернення до суду. 
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.06.2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 31.01.2011 року в сумі 16 773,73 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» сплачену суму судового збору в розмірі 435,52 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі було досягнуто домовленості у належній формі щодо істотних умов кредитного договору, передбаченій законодавством, тому банк має право на стягнення заборгованості по тілу кредиту у заявленому розмірі - 8205,84 грн, відсоткам, виходячи з відсоткової ставки погодженої сторонами - 36 % річних та по строк дії кредитної картки за період з 31.01.2011 року по 31.08.2016 року, у розмірі 7292,95 грн, а також, враховуючи заборону подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення, заборгованості за штрафами - 500 грн (фіксована частина) та 774,94 грн (процентна складова, 5 % від суми заборгованості).
Не погоджуючись із вказаним рішенням частині задоволення вимог позову, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в цій частині та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
При цьому вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимог позову, оскільки позивачем не було доведено факту укладання кредитного договору, надання коштів, узгодження суми кредиту, процентів. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається про нарахування банком відсотків за збільшеною відсотковою ставкою та збільшеної неустойки, ніж тих, які зазначені в документах, які підписував скаржник, на судом не було звернуто увагу. Вказує, що анкеті - заяві не містяться умови кредитування, а витяг з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» відповідачем не підписані, як і не підписані витяг з Умов та правил, тому не можуть бути складовими кредитного договору. 
В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» не направлено.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як вбачається із цивільної справи, що 31.01.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 6).
Крім того, при укладенні кредитного договору - 31.01.2011 року ОСОБА_1 було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка містить істотні умови кредитування, а саме: розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами - 3 % у місяць або 36 % річних, визначено порядок щомісячної сплати платежів, нарахування та розмір комісії, а також пені, яка обраховується наступним чином: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка за договором) / 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн, та штрафу за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань передбачених договором більше ніж на 30 днів у розмірі 500,00 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії (а.с. 7).
На підставі вказаної анкети-заяви відповідачу було видано карти №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , остання терміном дії до серпня 2016 року (а.с. 150).
Додані банком до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, відповідачем не підписані (а.с. 8 - 31).
Користування ОСОБА_1 кредитними коштами підтверджується випискою по її картковому рахунку (а.с. 137-142).
Представлений до позову банком розрахунок кредитної заборгованості станом на 31.03.2017 року складає - 61630,13 грн, з яких: 8205,84 грн - заборгованість за кредитом; 47113,33 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн - заборгованість за пенею та комісією; 3410,96 грн - заборгованість за судовими штрафами (а.с. 4-5).
Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.  
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки, у разі неналежного виконання зобов`язання.  
Таким чином, між сторонами у справі 31.01.2011 року було укладено кредитний договір в належній формі, шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви та довідки про умови кредитування, у якій сторонами було погоджено, зокрема, розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами на рівні 36 % річних, строк дії кредитного договору, порядок погашення заборгованості, застосування неустойки, за порушення грошового зобов`язання. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про погодження сторонами кредитного договору його умов щодо розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами, розмір та порядок застосування неустойки, що підтверджується підписаною відповідачем анкетою-заявою та довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 31.01.2011 року.
Доводи апеляційної скарги протилежного спростовуються матеріалами справи та не доведені відповідачем у відповідності до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України. 
Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Крім того, за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що крім повернення тіла кредиту, відповідач має обов`язок перед банком зі сплати заборгованості за відсотками та пенею. При цьому суд першої інстанції вірно визначив, що підлягають стягненню заборгованість за відсотками - 7292,95 грн, виходячи з відсоткової ставки 36 % річних, що було погоджено сторонами кредитного договору у письмовій формі, та за період з 31.01.2011 (дата укладення кредитного договору) по 31.08.2016 року (строк дії кредитної картки), а не виходячи зі збільшених відсоткових ставок та по 31.03.2017 року, як зазначено банком у розрахунку заборгованості. Крім того, підлягає стягненню заборгованість за штрафами, відповідно до умов кредитного договору, а саме 500,00 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів, тобто 5 % від суми заборгованості за тілом кредиту 8205,84 грн та заборгованості по відсоткам у розмірі 7292,95 грн, що становить 774,94 грн. 
Тому доводи апеляційної скарги про неврахування місцевим судом обставин нарахування банком відсотків за збільшеною відсотковою ставкою та збільшеної неустойки спростовуються наведеним, а положення Умов та правил взагалі не брались до уваги судом першої інстанції при визначенні заборгованості за кредитним договором. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд
                                                             п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2020 року в оскарженій частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий -                                                                                            С.С. Ткачук

Судді:                                                                                                         О.Ю. Кононенко

                                                                                                                    С.Г. Хвостик