Постанова
Іменем  України 
 
02 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 750/3615/18
провадження № 61-9121св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),  
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач-1 - державний реєстратор речових прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації Чернігівської райдержадміністрації Ананко Костянтин Вікторович,
відповідач-2 - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
представник відповідача-2  - Воронцова Марина Володимирівна ,
третя особа - орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну          скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду                 м. Чернігова у складі судді Литвиненко І. В. від 05 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Чернігівської області у складі колегії суддів: Скрипки А. А., Лакізи Г. П., Харечко Л. К. від 27 вересня 2018 року,
 
ВСТАНОВИВ: 
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації Чернігівської райдержадміністрації Ананка К. В., публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), третя особа - орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень.
 
Позовна заява мотивована тим, що 02 листопада 2017 року державним реєстратором речових прав на нерухоме майно відділу  державної реєстрації Чернігівської райдержадміністрації Ананко К. В. за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37897473 та внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис 23141380 про право власності, згідно якого власником квартири АДРЕСА_1 став іпотекодержатель ПАТ «Укрсоцбанк».
 
Вважаючи, що державний реєстратор з грубим порушенням норм чинного законодавства прийняв рішення про реєстрацію права власності на вказану квартиру за банком, просила визнати його рішення незаконними та скасувати його.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2018 року провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації Чернігівської райдержадміністрації Ананка К. В., ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа - орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень закрито.
 
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позовна заява не містить вимог щодо виконання цивільно-правових угод, а державний реєстратор діяв як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то вказаний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 27 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2018 року залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказаний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
 
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
 
У травні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу,           у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та направити справу для продовження розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що вказаний спір не є публічно-правовим, тому має розглядатися судом цивільної юрисдикції незалежно від підстав оскарження, що підтверджується постановами Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 та від 28 серпня 2018 року у справі № 826/7122/15. До аналогічних висновків дійшов і Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 11 квітня 2019 року, закриваючи провадження в указаній справі з посиланням на вказані постанови Великої Палати Верховного Суду.
 
Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходив.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                         14 травня 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження  ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 липня                     2018 року та постанови апеляційного суду Чернігівської області від                 27 вересня 2018 року; відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 750/3615/18 з Деснянського районного суду м. Чернігова.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                         25 серпня 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що 25 червня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБСР «Укрсоцбанк»), який змінив своє найменування на ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 958/3-42, відповідно до умов якого позивач отримала грошові кошти на фінансування будівництва придбання (інвестування) житла відповідно до договору № 53 про пайову участь у будівництві житлового будинку на АДРЕСА_1 від 30 листопада 2005 року в сумі 30 000 дол. США зі сплатою 12,7% річних за користування ним з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 20 червня 2032 року. 
 
10 жовтня 2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду                           № 958/3-42-1 про внесення змін до кредитного договору № 958/3-42 від                             25 червня 2007 року, згідно з умовами якої встановлювалася нова процентна ставка за користування кредитом у розмірі 13,5% річних.
 
25 червня 2007 року на забезпечення виконання основного зобов`язання                між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, за умовами якого остання передала в іпотеку банку майнові права на квартиру АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 березня                 2016 року у справі № 750/11548/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 958/3-42 від 25 червня 2007 року в сумі 23 224,56 дол. США та 14 851, 39 грн пені.
 
16 червня 2016 року головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 51433082) щодо виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» кредитної заборгованості.
 
02 листопада 2017 року державний реєстратор речових прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації Чернігівської райдержадміністрації Ананко К. В. прийняв рішення  про державну реєстрацію права власності на зазначену вище квартиру, індексний номер індексний номер: 37897473 від 02 листопада 2017 року про державну реєстрацію прав власності за ПАТ «Укрсоцбанк». 

2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Чернігівської області від 27 вересня 2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до                             08 лютого 2020 року.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
 
Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
 
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
 
Разом із тим, відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
 
Термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
 
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановив наявність юрисдикції адміністративного суду щодо розгляду цього спору, вказавши, що заявлені вимоги стосуються правомірності вчинення державним реєстратором реєстраційних дій стосовно права власності на спірну квартиру.
 
Колегія суддів Верховного Суду з такими висновками судів попередніх інстанцій не погоджується з таких підстав.
 
При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
 
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
 
Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин одна щодо іншої не є рівноправними, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншій стороні певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Ці функції суб`єкт владних повноважень повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір. Так, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник, зокрема, між двома суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (висновок Великої Палати Верховного Суду, сформульований у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17).
 
Заявивши вимогу про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, позивач має на меті захистити своє право власності на іпотечну квартиру від порушень з боку іншої особи - відповідача ПАТ «Укрсоцбанк», за яким  таке право було зареєстроване державним реєстратором Ананком К. В. 
 
Спір між сторонами не є спором учасників публічно-правових відносин, оскільки державний реєстратор, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Оскаржуване рішення стосувалось реєстрації прав не позивача, а іншої особи - ПАТ «Укрсоцбанк».
 
Отже, спірні правовідносини мають приватноправовий характер і виникли між сторонами щодо права власності на спірну квартиру. 
 
Спір про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на квартиру особою, за якою зареєстровано право власності щодо того ж нерухомого майна.  Оскарження рішення державного реєстратора безпосередньо пов`язане із  захистом позивачем її права власності у спорі щодо квартири з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора за нею такого ж права на квартиру.
 
Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) не змінює цивільно-правового характеру спору. 
 
Оскільки позивач не була заявником стосовно оскаржених реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства.
 
Такі правові висновки за подібних правовідносин сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі               № 695/500/17 (провадження № 14-60цс19), від 04  вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18 (провадження № 14-536цс18), від 04 квітня 2018 року у справі № 817/1048/16 (провадження № 11-202апп18), від                           29 січня 2019 року у справі № 813/1321/17 (провадження № 11-1132апп18), від 06 лютого 2019 року у справі № 809/1018/17 (провадження                                  № 11-1220апп18), від 29 травня 2019 року у справі № 815/4063/15 (провадження № 11-230апп19), від 21 серпня 2019 року у справі                               № 362/5657/17 (провадження № 14-331цс19), від 02 квітня 2019 року у справі № 137/1842/16-а (провадження № № 11-1506апп18).
 
Ураховуючи те, що спірні правовідносини пов`язані із захистом права власності позивача на спірну квартиру, колегія суддів Верховного Суду вважає, що цей спір за  предметним і суб`єктним критеріями має вирішуватися за правилами цивільного судочинства, тому доводи касаційної скарги щодо юрисдикційної належності спору цивільному суду є обґрунтованими.
 
Частиною четвертою статті 411 ЦПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
Ураховуючи допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права щодо юрисдикційної належності вказаного спору, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Чернігівської області від 27 вересня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська  	
  Судді                                                                                                С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                            А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                           Є. В. Коротенко
 
                                                                                                           В. М. Коротун