Постанова
Іменем України                                    
22 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 758/11685/16-ц
провадження № 61-13634св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,                Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві,
відповідач - комунальне підприємство «Київпастранс», 
третя особа - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві на рішення Подільського районного суду міста Києва у складі судді Васильченка О. В. від 29 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Савченка С. І., Верланова С. М., Мережко М. В., від 13 червня 2019 року,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2016 року управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві звернулося до суду із позовом до комунального підприємства «Київпастранс» (далі - КП «Київпастранс»), третя особа - ОСОБА_1 , про скасування акта проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1.
 
Позовну заяву мотивовано тим, що 26 лютого 2016 року з працівником Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3 КП «Київпастранс» ОСОБА_1 стався нещасний випадок. Комісія з розслідування, утворена наказом Тролейбусного РЕД від 22 квітня 2016 року, провела розслідування нещасного випадку, за результатами якого визнала випадок із потерпіою нещасним випадком на виробництві і затвердила акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акта про нещасний випадок, пов`язаний із виробництвом, за формою Н-1.
Позивач вважає, що обидва акти складені комісією незаконними, оскільки відсутній факт настання нещасного випадку, свідків чи фактів впливу на потерпілу небезпечних виробничих факторів зафіксовано не було, швидка теж не викликалася, причиною настання нещасного випадку є особиста необережність потерпілої, а супутньою її незадовільний фізичний стан здоров`я, а відтак комісією безпідставно застосовано підпункт 10 пункту 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року. Окрім того, член комісії - страховий експерт з охорони праці Фонду соціального страхування України у місті Києві не погодився із кваліфікацією даного випадку як пов`язаного з виробництвом і склав окрему думку.
Посилаючись на те, що складені комісією акти не можуть бути підставою для відшкодування Управлінням шкоди потерпілій відповідно до законодавства, позивач просив скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акт про нещасний випадок, пов`язаний із виробництвом, що стався із ОСОБА_1 26 лютого 2016 року за формою 
Н-1, затверджені 24 червня 2016 року.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2019 року у задоволенні позову управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оспорювані акти за формою Н-5 та Н-1 відповідають вимогам законодавства, а тому відсутні передбачені законом підстави для їх скасування. Суд не взяв до уваги наявність окремої думки члена комісії - страхового експерта 
ОСОБА_2 , оскільки вона надійшла без підпису останнього. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року апеляційну скаргу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві залишено без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2019 року - без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
У касаційній скарзі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві просить скасувати судові рішення із ухваленням нового рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.  
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій були неповно з`ясовані обставини справи, зокрема не доліджено повністю окрему думку члена комісії - страхового експерта ОСОБА_2 . Висновки судів про відповідність оспорюваних актів вимогам закону, суперечать пункту 7 Порядку, який містить визначення поняття нещасного випадку на виробництві і доводить невиробничий характер нещасного випадку з потерпілою, оскільки свідків чи фактів впливу на ОСОБА_1 небезпечних виробничих факторів чи обмеженої у часі події зафіксовано не було.
 
Відзив на касаційну скаргу
 
У жовтні 2019 року від КП «Київпастранс» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність ухвалених у справі судових рішень. Працівниками філії КП «Київпастранс» при розслідування нещасного випадку на виробництві додержано вимоги чинного законодавства.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 14 липня 2020 року справу призначено до судового розгляду. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Тролейбусним ремонтно-експлуатаційним депо № 3 КП «Київпастранс», працюючи на посаді конролера-касира.
 
20 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до КП «Київпастранс» із заявою, в якій просила провести розслідування нещасного випадку на виробництві, що стався з нею 26 лютого 2016 року.
 
Згідно з листком непрацездатності ОСОБА_1 з 26 лютого 2016 року звільнено від роботи у зв`язку із нещасним випадком (а. с. 49).
 
Наказом Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3 
від 22 квітня 2016 року утворена комісія для розслідування вказаного нещасного випадку.
 
23 червня 2016 року комісія склала акт проведення розслідування нещасного випадку (форма Н-5), що стався 26 лютого 2016 року з ОСОБА_1 , затверджений 24 червня 2016 року директором Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3. Відповідно до змісту цього акту потерпіла надала пояснення, що 26 лютого 2016 року вона перебувала на зміні в салоні тролейбуса № 3720 маршруту 40-к і близько 19 години під час різкого гальмування її придавили пасажири, у неї підвернулася нога, вона відчула гострий біль і права нога почала пухнути, після чого вона зателефонувала чоловіку, який після приїзду виніс її із тролейбуса і заніс до травмпункту Київської клінічної міської лікарні №4. Водій тролейбуса ОСОБА_3 пояснив, що на зміні він помітив як конролер ОСОБА_1 накульгує, на запитання про причини її кульгання остання відповіла, що це у зв`язку з тривалим ходінням по салону, не сідаючи, і у неї щось хруснуло в нозі. А також те, що вона залишить роботу завчасно та подзвонить чоловіку, щоб він приніс їй костилі. На зупинці «Олексіївка» до нього підішов чоловік ОСОБА_1 і передав виручку для здачі в касу. Комісією встановлено, із первинних свідчень ОСОБА_1 вбачалось, що погіршення здоров`я сталось у зв`язку зі старою побутовою травмою від 26 грудня 2015 року. Встановлено відсутність фактів або свідків різкого гальмування водієм, падіння пасажирів та інших подій в салоні даного тролейбусу. Як вказано в акті (форма Н-5) основною причиною настання нещасного випадку є особиста необережність потерпілої, в тому числі порушення вимог інструкції з охорони праці № 3 «Для кондукторів» щодо необхідності під час руху триматися за поручні щоб не впасти. Супутньою причиною нещасного випадку є незадовільні фізичні дані або стан здоров`я, а саме перелом верхівки латеральної кістки правої гомілки згідно висновку ЛКК Київської міської клінічної лікарні № 4 від 13 травня 2016 року.
 
Відповідно до викладеного в акті (форма Н-5) висновку, комісія вирішила нещасний випадок із ОСОБА_1 вважати пов`язаним з виробництвом на підставі підпункту 10 пункту 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві від 30 листопада 2011 року; взяти нещасний випадок на облік в тролейбусному депо № 3; завершити розслідування складанням акта по формі Н-1.
 
Член комісії страховий експерт з охорони праці ОСОБА_2 виклав окрему думку, яка додана до акта і в якій він зазначив, що після погіршення стану ОСОБА_1 остання не викликала швидку допомогу, що унеможливлює документальне підтвердження факту отримання травми, а також свідків події, які б могли підтвердити або спростувати факт отримання травми при виконанні потерпілою своїх службових обов`язків.
 
Окрім того, 23 червня 2016 року комісія склала акт про нещасний випадок, пов`язаний із виробництвом (форма Н-1), що стався 26 лютого 2016 року з ОСОБА_1 , затверджений 24 червня 2016 року директором Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3.
 
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві здійснюється Верховним Судом у порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року. 
 
Касаційна скарга задоволенню не підлягає. 
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці» та
пункту 10 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 
2011 року № 1232, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядку), роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов`язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов`язана з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов`язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою.
 
Підпунктом 10 пункту 15 Порядку передбачено, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є перебування потерпілого у транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо настання нещасного випадку пов`язане з виконанням потерпілим трудових (посадових) обов`язків або з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів чи середовища.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що нещасний випадок, яким мав місце з позивачем 26 лютого 2016 року, відповідно до підпункту 10 пункту 15 Порядкувідноситься до обставин, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, оскільки стався із потерпілою на робочому місці під час її перебування у транспортному засобі (тролейбусі) і його настання пов`язане з виконанням потерпілою трудових обов`язків контролера-касира.
 
Суд апеляційної інстанції обґрунтовано відхилив посилання позивача на недоведеність факту впливу на потерпілу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів чи середовища, оскільки для визнання обставин, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, у розумінні підпункту 10 пункту 15 Порядкудостатньо перебування потерпілого у транспортному засобі, якщо настання нещасного випадку пов`язане з виконанням потерпілим трудових (посадових) обов`язків, а вплив на потерпілого небезпечних чи шкідливих виробничих факторів чи середовища є однією із двох таких обставин.
 
Крім того, за змістом статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
 
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
За змістом пункту 34 Порядку № 1232 посадова особа органу Держпраці в разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди потерпілого або уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку чи приховування факту настання нещасного випадку має право видавати обов`язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду (у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою-підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно) приписи за формою Н-9 згідно з додатком 10 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, складення акта за формою Н-5 або Н-1. Рішення посадової особи органу Держпраці може бути оскаржено у судовому порядку.
 
Відповідно до пункту 54 Порядку в разі надходження від роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім`ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, скарги або їх незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку керівник Державної служби України з питань праці або його територіального органу з метою забезпечення об`єктивності проведення спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, за результатами її роботи скасувати акти за формою Н-5 і Н-1, притягти до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держпраці, які порушили вимоги Порядку.
 
Рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено лише у судовому порядку.
 
Наведена норма  в якості підстави для судового оскарження актів за формою Н-5 і Н-1 передбачає наявність рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку. Оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач звертався з заявою про проведення повторного (додаткового) спеціального розслідування в іншому складі комісії до органу Держпраці, то право на оскарження оспорюваних актів у позивача не виникало.
 
У постанові Верховного Суду України від 31 травня 2017 року у справі 
№ 6-1767цс16 зроблено висновок, що перелік осіб, яким надано право на оскарження рішення спеціальної комісії, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Фонд та його робочі органи не належать до переліку осіб, яким надано право оспорювати зміст актів форми Н-5, форми Н-1 
(або форми НПВ), оскільки складання акта та підтвердження фактичних обставин нещасного випадку на виробництві не зачіпає і не порушує прав та інтересів Фонду.
 
Частиною другою статті 410 ЦПК України передбачено, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок про відмову в задоволенні позову про скасування акта про проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1. 
 
Разом з тим відсутність у позивача права на оспорювання у судовому порядку вказаних актів не спростовує правильність висновків судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.
 
За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві залишити без задоволення. 
 
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара
 
В. В. Шипович