ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/11181/20                                  Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Кармазін О.А.
                                                                                                                          Суддя-доповідач Шурко О.І.                                          

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 вересня 2020 року                                                                                     м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                         Шурка О.І.,
суддів                                                  Василенка Я.М., Ганечко О.М.,
при секретарі                                         Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати:
податкові повідомлення рішення від 28.12.2019: № 0101154209, № 0101284209, №    0100984209, № 0100994209, № 0101004209, № 0101294209, № 0101324209;
вимогу про сплату (недоїмки) від 10.02.2020 № 57518-17 зі сплати ЄСВ на суму 213578,25 грн.;
рішення від 28.12.2019 № 0101224209 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 33123,92 грн.;
рішення від 28.12.2019 № 0101234209 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у розмірі 340,00 грн.;
вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.04.2020 № 158 у розмірі 158745,25 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2020 року причини пропуску строку звернення до суду, викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду від 11.06.2020 в частині оскарження вимоги від 10.02.2020 № 57518-17 зі сплати ЄСВ, визнані неповажними; позовну заяву в частині оскарження вимоги від 10.02.2020 № 57518-17 зі сплати ЄСВ повернуто позивачу.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав, що не перешкоджає апеляційному розгляду даної справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.
Суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що причини пропуску строку, викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду від 11.06.2020 визнані судом не поважними та, як наслідок, відсутні підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду з позовом в частині оскарження вимоги від 10.02.2020 № 57518-17 зі сплати ЄСВ.
Колегія суддів перевіряючи правомірність та законність оскаржуваної ухвали погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з частини першої ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Отже, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.
Згідно з абзацами 4, 5, 6 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.
Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абзац 8 частини 4 статті 25 вказаного Закону).
Відповідно до абзацу 9 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.
Суд звертає увагу позивача на те, що положення абзацу 5 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачають наступні способи оскарження вимоги: адміністративний або судовий порядок. 
При цьому таке рішення в судовому порядку має бути оскаржене з дотриманням строків, визначених абзацом 9 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", тобто в межах 10 денного строку.
Вказана правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 480/106/19 (провадження № К/9901/16500/19).
Як свідчать матеріали справи, ухвалою Оружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2020 позивачу запропоновано надати суду протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, зокрема, заяву із зазначенням інших підстави для поновлення строку звернення до суду із наданням доказів поважності такого пропуску в частині оскарження вимоги про сплату (недоїмки) від 10.02.2020 № 57518-17.
11.06.2020 на виконання вимог ухвали суду від 26.05.2020 від позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви до якої, зокрема, додано заяву про поновлення строку на заявлення позову в частині оскарження вимоги про сплату (недоїмки) від 10.02.2020 № 57518-17.
У названій заяві про поновлення строку звернення до суду позивач зазначив, що він 18.02.2020 отримавши вимогу від 10.02.2020 № 57518-17 був дезорієнтований, оскільки, за словами позивача, вимога від 10.02.2020 № 57518-17 дублює сплату єдиного внеску за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 28.12.2019 № Ф-148. Більш того, в обґрунтування інших підстави для поновлення строку звернення до суду в частині оскарження вимоги від 10.02.2020 № 57518-17 позивач зазначив, що з 18 по 28 лютого 2020 року та з 02 по 12 березня 202 року він перебував на лікуванні в амбулаторному режимі в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, що за словами позивача, підтверджується довідками ТОВ Діагностичного центу "Євромедікал" від 28.02.2020 № 49 та від 12.03.2020 № 117. Додає, що у зв`язку із запровадженням карантину згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" ОСОБА_1 пройшов кінцеве медичне обстеження 12.03.2020, однак довідки вказані довідки ТОВ Діагностичного центу "Євромедікал" не зміг отримати, через відсутність відповідального працівника, який здійснював їх остаточне оформлення та зберігання.
За словами позивача, звертаючись до суду з позовною заявою та заявою про поновлення строків на оскарження вимоги про сплату (недоїмки) від 28.12.2019 № Ф-148, посилався на обмеження, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №  211 та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби COVID-19", оскільки загалом саме через них не вдалося своєчасно отримати довідки ТОВ Діагностичного центу "Євромедікал" від 28.02.2020 № 49 та від 12.03.2020 № 117 та, відповідно представнику позивача не вдалося посилатися на них та обґрунтувати недотримання строку судового оскарження вказаної вимоги. Відтак у заяві позивач (представник позивача) просять суд: 1) визнати поважними не подання довідок ТОВ Діагностичного центу "Євромедікал" від 28.02.2020 № 49 та від 12.03.2020 № 117 позивачем при поданні позовної заяви з причин запровадження карантину й через його обмеження, та 2) поновити позивачу строк на подання позову до суду про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2020 № Ф-57518-17.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених доводів.
Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.
Таким чином, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, відсутність заяви про поновлення строку, а у разі подання заяви про поновлення строку - відсутність поважних причин його пропуску.
Щодо визначення, власне, поважності причин пропуску строку звернення до суду, то суд апеляційної інстанції звертає увагу, що законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач.
Разом з тим, поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об`єктивні перешкоди для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.
Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.
Як вже було зазначено судом, 10.02.2020 відповідачем прийнято вимогу про сплату (недоїмки) № 57518-17 зі сплати ЄСВ на суму 213578,25, яка отримана позивачем 18.02.2020, підтвердженням чого є відстеженням поштового відправлення за № 0103326135295. 
В той же час, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №    211 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239) "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 до 24.04.2020 на усій території України встановлено карантин.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 291 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 шляхом заміни у пункті 1 цифр і слова " 24 квітня" цифрами і словом " 11 травня".
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 шляхом заміни у пункті 1 цифри і слово " 11 травня" замінити цифрами і словом " 22 травня".
Тобто, карантині обмеження, пов`язані з розповсюдженням короновірусної інфекції на території України було введено в дію з 12.03.2020.
В поважність причин не звернення з 18.02.2020 до суду протягом десятиденного строку щодо оскарження вимоги від 10.02.2020 № 57518-17, як того вимагає стаття 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", позивач посилається на перебування його з 18.02.2020 по 28.02.2020 та з 02.03.2020 по 12.03.2020 ним на амбулаторному лікуванні, в підтвердження чого надає довідки ТОВ Діагностичного центу "Євромедікал" від 28.02.2020 № 49 та від 12.03.2020 №    117.
Колегія суддів, надані медичні довідки жодним чином не підтверджують знаходження скаржника на лікуванні в умовах денного стаціонару у лікувально-профілактичному закладі, а знаходження на амбулаторному лікуванні не може бути визнано судом поважною причиною пропуску строку, оскільки таке перебування не передбачає госпіталізації, тому фізично позивач не був позбавлений звернутися з позовом до суду у передбачені чинним законодавством строки, особисто або через представника. 
Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №560/3070/19 зазначив, що амбулаторне лікування розуміє під собою лікувально-профілактичні дії, які надаються особі (основні види медичної допомоги), як в самій амбулаторії (без залишення в лікарні на стаціонар), так і вдома.
За таких обставин, зазначені вище доводи апелянта на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду не є поважними причинами пропуску строку, що вірно встановлено судом першої інстанції.
Також колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач був непрацездатним, зокрема, відсутні будь-які медичні виписки, а також листки непрацездатності відносно позивача. Не надано позивачем також і доказів оскарження вимоги від 10.02.2020 № 57518-17 в порядку адміністративного оскарження.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вказані обставини не створювали об`єктивних перешкод для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було б неможливим або ускладненим, а тому колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що наведені апелянтом підстави для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом є неповажними, а позовні вимоги в частині оскарження вимоги від 10.02.2020 № 57518-17 зі сплати ЄСВ поверненю позивачу.
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -       
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Шурко О.І.

Судді:                                                                                          Василенко Я.М.

          Ганечко О.М.

Повний текст постанови виготовлено 21.09.2020.