У х в а л а        
03 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 766/18182/17-ц
 
провадження № 61-9399 ск 20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 постанову Херсонського апеляційного суду від 21 травня 2020 року у справі за позовом виконавчого комітету Суворовської районної 
у м. Херсоні ради в інтересах малолітньої - ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - комунальний заклад «Херсонський обласний будинок дитини» Херсонської обласної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 листопада 2019 року у задоволенні позову виконавчого комітету Суворовської районної 
у м. Херсоні ради в інтересах малолітньої - ОСОБА_3 відмовлено.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 21 травня 2020 року апеляційну скаргу виконавчого комітету Суворовської районної 
у м. Херсоні ради в інтересах малолітньої - ОСОБА_3 задоволено.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 листопада 
2019 року скасовано. Позов виконавчого комітету Суворовської районної 
у м. Херсоні ради в інтересах малолітньої - ОСОБА_3 задоволено. 
22 червня 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2  подано касаційну скаргу (надійшла 25 червня 2020 року), в якій заявник просить постанову апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права 
чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення 
від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, 
в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте 
не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження. 
За таких обставин, представникові ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
необхідно надіслати до суду касаційної інстанції уточнену реакцію касаційної скарги та її копію відповідно до кількості учасників справи, із зазначенням обов`язкових підстав для такого оскарження.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції 
до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.
Разом з тим, у касаційній скарзі представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 порушено клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору. Посилаючись на статтю 8 Закону України «Про судовий збір», просила врахувати майновий стан відповідача, оскільки вона не працює
та проходить курс лікування від алкогольної залежності. Також представник заявника зазначив, що справа пов`язана із захистом сімейних прав відповідача відносно своєї малолітньої дитини.
На підтвердження вказаних обставин представник заявника надав суду довідку громадської організації «Милосердя-Дніпро» від 16 червня 2020 року про проходження ОСОБА_1 курсу лікування від алкогольної залежності з 16 травня 2020 року. 
Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж 
до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи                     за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці;                 б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;      г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Із матеріалів касаційного провадження убачається, що  ОСОБА_1 , 
є відповідачем у справі за позовом виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради в інтересах малолітньої - ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачені умови звільнення від сплати судового збору лише позивачів. 
Інших доказів про наявність пільг у  ОСОБА_1 , що підтверджують підстави звільнення її від сплати відповідно до закону, матеріали касаційного провадження не містять.
Враховуючи предмет спору, у задоволенні клопотання представника заявника про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору необхідно відмовити. 
У зв`язку з наведеним заявникові необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» 
судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, 
в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 600 грн.
Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час вчинення процесуальної дії) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час вчинення процесуальної дії) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (частина третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір»).
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми (позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів), таким чином (3 200 грн *200% = 6 400 грн).
Отже, ураховуючи характер спору та клопотання у скарзі заявникові необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 6 400 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК
у Печерському районі, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, 
що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про 
що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 136, 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору відмовити.
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 постанову Херсонського апеляційного суду від 21 травня 2020 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 03 серпня  
2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                       Б. І. Гулько