ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 вересня 2020 року           справа №805/1851/17-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Ястребової Л.В.,
розглянув у письмовому порядку апеляційну  скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі  №805/1851/17-а (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

                                                  ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ НП в Донецькій області про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року, адміністративний позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано наказ № 463 від 09 березня 2017 року ГУ НП в Донецькій області в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції. 
Визнано протиправним та скасовано наказ № 121 о/с від 09 березня 2017 року ГУ НП в Донецькій області про звільнення ОСОБА_1 з 09 березня 2017 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь автотранспортом УКР ГУНП в Донецькій області з 10 березня 2017 року. 
Стягнуто з ГУ НП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 10 березня 2017 року по 12 липня 2017 року в розмірі 55922,08грн.
В іншій частини позовних вимог відмовлено. 
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 13475, 20 грн. звернуто до негайного виконання.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року скасовано  постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року в частині стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу і в цій частині направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Підставою скасування судових рішень першої та апеляційної інстанції  зазначено застосування судами при обчисленні належного до виплати позивачу середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, положення постанови Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», який до спірних правовідносин застосуванню не підлягав, оскільки позивача було звільнено 09 березня 2017 року, а період його вимушеного прогулу тривав з 10 березня 2017 року по 12 липня 2017 року. Тобто в період, у який набрав чинності саме спеціальний нормативно-правовий акт - Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, який затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України №?260 від 06 квітня 2016 року, норми якого закріплюють необхідність обрахунку середнього грошового забезпечення поліцейських за час вимушеного прогулу керуючись кількістю календарних днів такого прогулу.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року позов задоволено.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 10 березня 2017 року по 12 липня 2017 року в сумі 57098,75 грн. з вирахуванням розміру обов`язкових платежів.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову  у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Порядком №260 врегульовано право поліцейського на отримання грошового забезпечення за час вимушеного прогулу внаслідок визнання звільнення зі служби в поліції незаконним. 
Судом першої інстанції неправильно обраховано розмір середньоденного грошового забезпечення та розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, помилково застосовано до спірних правовідносин Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року  №100.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи. 
Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 09 березня 2017 року №463 за особисту недисциплінованість, грубе порушення вимог пунктів 1 і 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»; статті 41 Кримінального процесуального кодексу України, статей 7 і 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України; пункту 5 розділу І, пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179, що виразилось у недотриманні вимог чинного законодавства України, обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством, використанні своїх службових повноважень для одержання неправомірної вигоди, скоєнні вчинку, який підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України і є несумісним з подальшим проходженням служби, а також у невиході на службу без поважних причин заступника начальника Відділу розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами Управління карного розшуку ГУ НП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 09 березня 2017 року №121 о/с ОСОБА_1  заступника начальника Відділу розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами Управління карного розшуку ГУ НП в Донецькій області звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України на підставі наказу ГУ НП в Донецькій області від 09 березня 2017 року №463.
Зазначені накази визнано протиправними та скасовано.
ОСОБА_1  поновлено на службі в поліції на посаді заступника начальника Відділу розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь автотранспортом Управління карного розшуку ГУ НП в Донецькій області з 10 березня 2017 року постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2017 року та постановою Верховного Суду від 25 лютого 2020 року в цій частині.
При цьому, постановою Верховного Суду від 25 лютого 2020 року судові рішення попере6дніх інстанцій скасовані  в частині стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу і в цій частині направлені до суду першої інстанції на новій розгляд.
Суд першої інстанції, стягуючи грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 10.03.2017 року по 12.07.2017 року та визначаючи його розмір, виходив з обчислення не робочих, а календарних днів.
Оцінка суду.
Відповідно до частини п`ятої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
В пункті 88 постанови Верховного Суду зазначено, що не підлягали застосуванню до спірних правовідносин положення постанови  КМУ від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», які є загальними щодо Порядку №260, який є спеціальним  нормативно-правовим актом.
В пункті 87 постанови Верховного Суду визначено, що позивача було звільнено 09.03.2017 року, а період його вимушеного прогулу тривав з 10.03.2017 року по 12.07.2017 року. Тобто в період, у який набрав чинності нормативно-правовий  акт Порядок №260 ( з 27.05.2016 року) 
Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»(далі - Постанова № 988).
Відповідно до пункту 2 Постанови № 988 виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.
Наказом МВС України від 06 квітня 2016 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).
Згідно пункту 6 розділу ІІІ Порядку № 206 поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. 
Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
Відповідно до пункту 9 розділу І Порядку №260  при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Таким чином, грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.
Визначення інших обрахунків щодо спірних правовідносин Порядок №260 не містить.
При цьому, пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі-Порядок № 100), визначено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. 
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Таким чином, при визначенні розміру середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, правильним є обчислення не робочих, а календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне розраховувати розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи з розміру його грошового забезпечення за останні два місяці, що передують місяцю в якому відбулось звільнення, застосовуючи правила, передбачені пунктом 8 Порядку № 100, оскільки іншого нормативно-правового акту, який би встановлював правила такого обрахунку, на теперішній час не існує.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм спеціального нормативно-правового акту - Порядку №260 та розрахунку грошового забезпечення, викладена в постанові Верховного Суду від 19 липня 2018 року у справі № 805/1110/17-а
Зазначене спростовує доводи апелянта про неправильне обрахування судом першої інстанції розміру середньоденного грошового забезпечення та розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, з помилковим застосуванням до спірних правовідносин Порядку №100.
ОСОБА_1 було звільнено 09 березня 2017 року, період вимушеного прогулу тривав з 10 березня 2017 року (наступний день після звільнення) по 12 липня 2017 року (дата прийняття судом рішення про поновлення на посаді), що складає 125 календарних днів.
Згідно довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від 15 червня 2017 року № 576/26/01-2017 грошове забезпечення ОСОБА_1  у січні 2017 року складало 13606,32 грн., у лютому 2017 року 13344,24 грн. (т.1 а.с. 158).
Таким чином середньоденний розмір заробітної плати позивача складав 456,79 грн. (13606,32 грн. + 13344,24 грн.) : 59 календарних днів (31+28).
З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення на користь позивача суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 57098,75 грн (456,79 грн. х 125 календарних днів)
При цьому суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги платіжні доручення №1801032446 від 31 січня 2017 року та №1858801225 від 27 лютого 2017 року щодо виплат ГУНП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 , оскільки в них не визначено напрямок сплати тощо.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування  постанови суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями  308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі  №805/1851/17-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі  №805/1851/17-а - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 22 вересня 2020 року.
Касаційна скарга  на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 22 вересня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                         І.Д. Компанієць    

Судді                                                                                                           А.В. Гайдар

                                                                                                                    Л.В. Ястребова