У Х В А Л А  
15 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 2-966/00
провадження № 61-10512ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 25 червня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області,
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції в Черкаської області.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2020 року, яка залишена без зміни постановою Черкаського апеляційного суду                           від 25 червня 2020 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною постанову державного виконавця Центрального відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області Войтенко А.С. від 04 жовтня 2016 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4234, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 4 січня 2000 року (ВП №3261144) та скасовано її.
В задоволенні решти вимог за скаргою відмовлено.
14 липня 2020 року, засобами поштового зв`язку,  до Верховного Суду подана касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 25 червня 2020 року, в якій скаржник просить скасувати судові рішення у частині невизнання незаконною бездіяльність державних виконавців Центрального відділу державної виконавчої служби в м. Черкаси Головного територіального Управління юстиції у Черкаській області щодо нездійснення ними усієї сукупності виконавчих дій у виконавчому провадженні №3261144, спрямованих на реальне виконання виконавчого листа від 04 січня 2000 року, та у цій частині ухвалити нове рішення, яким її заяву задовольнити. 
У касаційній скарзі скаржник зазначає підставу касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини 2 статті 389 ЦПК України.
Вважає, що суди застосували положення статей 10, 18 Закону України                                       № 1404-VIII «Про виконавче провадження» без врахування правового висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №390/1573/18, в якій Верховний Суд переглядаючи дану справу зазначив, що суд не перевірив належним чином доводи заявників щодо недотримання державним виконавцем норм чинного законодавства, а саме не вчинення будь-яких дій щодо виконання судового рішення в період із грудня 2016 року до червня 2018 року. 
Також, Верховний Суд зазначив, що тривале невиконання рішень, постановлених національними судами є системною проблемою України, яка констатована у декількох рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).                                   Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення ЄСПЛ у справі «Піалопулос та інші проти Греції»).
Крім цього,  ОСОБА_1 зазначає, що поза увагою суду першої та апеляційної інстанції, залишилась та обставина, що державними виконавцями Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області протягом двох років жодних дій для реалізації майна боржника ОСОБА_2 не проводилось, з метою погашення заборгованості із сплати аліментів на користь ОСОБА_1 та подальша передача зазначеного майна в рахунок погашення боргу ОСОБА_3 , позбавили заявника можливості отримання (погашення) боргу із сплати аліментів за рахунок реалізації або передачі у власність майна боржника, чим порушила законні права заявника.
На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою                                                    ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду                                м. Маріуполя Донецької області від 29 січня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 30 квітня 2020 року на підставі пункту першого частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження).
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, 
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Витребувати із Придніпровського районного суду м. Черкасиматеріали справу                    № 2-966/00 за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          В. М. Сімоненко
                                                                                                                     С. Ю. Мартєв
                                                                                                                     Є. В. Петров