Справа №759/5004/20                                                                   Головуючий в суді І інстанції - Дячук С.І.
Провадження № 33/824/1776 /2020                                            Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

23  червня 2020 року                                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі: судді судової  палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Привалєй К.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника  Привалєй К.Ф. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року,  
в с т а н о в и в:
Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого         ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 03 березня 2020 року близько 03 години 00 хвилин, керуючи в м. Київ по вул. Гната Юри, 6 автомобілем «ДЕУ» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя, тремтіння рук тощо), на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
У апеляційній скарзі захисника Привалєй К.Ф. указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що суддя підійшов формального до розгляду даної справи, проігнорувавши клопотання ОСОБА_1 та його захисника про відкладення розгляду справи  через запровадження на всій території України карантину. За наведених обставин вважав, що судом першої інстанції було грубо порушено право ОСОБА_1 на захист. Просив скасувати оскаржувану постанову та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.   
В доповненнях до апеляційної скарги захисника Привалєя К.Ф. указано на відсутність ознак наркотичного сп`яніння у  ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції, що стверджується  також  наявним у справі відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. Поряд з цим, захисником указано на внесення змін до даного відеозапису, оскільки час указаний на ньому та час складання протоколу, який  зафіксований на відеозаписі мають розбіжності. Наведена обставина, на думку апелянта, ставить під сумність автентичність даного відеозапису. Захисником зазначено також і про те, що працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд в установлено законом порядку на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також не було запропоновано пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, звернуто увагу і на відсутність направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що на  думку сторони захисту, свідчить про порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Дана обставина, на переконання захисту, свідчить також  про те, що пояснення свідків про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку,  не можуть визнаватися належним доказом вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки працівниками поліції не було запропоновано проходження такого огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Просив скасувати оскаржувану постанову та визнати ОСОБА_1 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вислухавши пояснення:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу з доповненнями підтримали, підтвердили її доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Висновки судді місцевого суду про доведеність відмови  ОСОБА_1  від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння стверджуються доказами, зібраними у даній справі.
За змістом письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Факт відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння стверджується відеозаписом, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського. Фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення вбачаються і з протоколу про адміністративне  правопорушення серії ДПР18 № 327455 від 03.03.2020 року. 
Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку, суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність того, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП та на законних підставах наклав на нього стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.
Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у  ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння не ґрунтуються на матеріалах справи. Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у п.4 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису поліцейські повідомили  ОСОБА_1 про наявність ознак наркотичного сп`яніння та необхідність пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Після такого повідомлення будь-яких зауважень від  ОСОБА_1 не надходило. У зв`язку із викладеним суд вважає, що зазначена обставина не є такою, яка дає підстави для скасування постанови.
 Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого визнання у якості доказу відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського є не обґрунтованими. Та обставина, що час події, зафіксований на відеозаписі та фактичний час події, який був указаний поліцейським не співпадають, не дає підстав для визнання даного запису недопустимим доказом. Так, на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. Із цього відеозапису вбачається те, що  ОСОБА_1 у категоричній формі відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. При цьому суд звертає увагу на те, що вимога про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була категоричною і такою, яка не ставила під сумнів факт відмови. Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що наданий відеозапис є належним та допустимим доказом вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не ґрунтуються на матеріалах справи доводи апеляційної скарги, які стосуються свідків, що були задіяні у ході фіксації адміністративного правопорушення.  
Так, із зазначеного вище відеозапису вбачається, що у ході фіксації вчиненого адміністративного правопорушення були присутні свідки, ці свідки засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та надали письмові пояснення, які знаходяться у матеріалах адміністративної справи. Суд звертає увагу на те, що за своїм змістом письмові пояснення свідків відповідають фактичним обставинам події, об`єктивно зафіксованим на згаданому вище відеозаписі. У зв`язку із цим письмові пояснення свідків визнаються судом належними та допустимими доказами. Крім того, нормами КУпАП не передбачено необхідності безпосереднього допиту свідків у судовому засіданні. У даному випадку, із урахуванням наявного у матеріалах справи відеозапису, на якому чітко зафіксована відмова  ОСОБА_1  від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суддя місцевого суду обґрунтовано прийшов до висновку про дослідження письмових пояснень цих свідків. Що стосується відсутності повної адреси місця проживання одного зі свідків, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, то слід зазначити, що повні анкетні дані та адреса проживання кожного зі свідків вказані в письмових поясненнях, які були відібрані працівниками поліції у вказаних свідків  та письмові пояснення долучені до матеріалів справи. 
Не ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону доводи апеляційної скарги в частині порушення поліцейськими порядку виявлення та фіксації відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Так, відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно у закладі охорони здоров`я, що вказує на відсутність порушень із боку поліцейського під час проведення огляду. Так, з переглянутого в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що останній відмовився. 
Відсутність у матеріалах справи направлення на проведення огляду не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що  ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. За умови відмови ОСОБА_1   від проходження огляду на стан сп`яніння, що було вчинено останнім у присутності свідків, зафіксовано поліцейським за допомогою нагрудної відеокамери та шляхом відбирання пояснень у свідків, поліцейські позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення. Це узгоджується із п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого  або сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1103 (в подальшому Порядок), відповідно до якого у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення. Аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядку дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду.
Суд звертає увагу на те, що розгляд цієї справи був проведений у відсутності   ОСОБА_1 , чим були порушені його процесуальні права у тому числі і право на захист.
Проте, ці права ОСОБА_1 були поновлені у суді апеляційної інстанції, де він приймав участь у судовому засіданні, був представлений захисником, мав можливість висунути усі аргументи та надати усі докази на свій захист. Проте, наведені  ОСОБА_1 і його захисником аргументи та надані докази не спростовують висновків, зроблених суддею у постанові від 07.04.2020року, не указують на незаконність цієї постанови та на необхідність її скасування. У зв`язку із викладеним суд приходить до висновку, що наведена обставина не може бути підставою для скасування постанови ухваленої щодо  ОСОБА_1 .            
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Святошинського  районного суду м. Києва від 07 квітня  2020 року щодоОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисника Привалєй К.Ф. без задоволення.  
Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,
 
п о с т а н о в и в:
            Апеляційну скаргу захисника Привалєй К.Ф. залишити без задоволення.  
Постанову судді Святошинського  районного суду м. Києва від 07 квітня  2020 року щодоОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.П. Свінціцька