УХВАЛА
про повернення касаційної скарги
05 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 340/21/20
провадження № К/9901/23625/20
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Єзерова А.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.08.2020 у справі № 340/21/20 за позовом ОСОБА_1 до Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,
у с т а н о в и в:
До Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.08.2020 у справі № 340/21/20.
За правилом частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення касаційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Частина перша статті 57 КАС України передбачає, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Водночас за приписами частини четвертої статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Частина друга статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Пункт 4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 (далі за текстом також Положення) встановлює, що ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.
Своєю чергою приписи підпункту 12.10 пункту 12 Положення визначають, що ордер має містити підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»).
Натомість підпункт 12.14 пункту 12 Положення закріплює, що Реквізити 12.1, 12.5, 12.6, 12.7, 12.8 генеруються автоматично, всі інші реквізити ордера заповнюються адвокатом самостійно з метою збереження адвокатської таємниці.
Отже, як положення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», так і приписи Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги містять чітку імперативну вимогу щодо обов`язковості особистого підписання ордеру адвокатом, зокрема й у разі здійснення ним індивідуальної діяльності.
Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, остання підписана особою, яка зазначена як представник позивача - адвокатом Науменко І., що здійснює адвокатську діяльність індивідуально.
На підтвердження своїх повноважень Науменко І. до касаційної скарги долучив ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 від 10.09.2020 серії ВА №  1006936.
Водночас перевіривши наданий ордер щодо його відповідності вимогам частини другої статті  26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і пункту 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, Верховний Суд встановив, що ордер не містить одного з обов`язкових реквізитів, а саме: він не підписаний адвокатом. Наведене свідчить про процесуальну дефектність відповідного документа, яка своєю чергою виключає у такій ситуації можливість покликання на ордер як на документ, що належно посвідчує повноваження адвоката Науменка І. на представництво інтересів ОСОБА_1 , зокрема й у Верховному Суді.
Суд касаційної інстанції зазначає, що повноваження адвоката можуть бути підтверджені ордером на надання правничої (правової) допомоги, але тільки в разі його особистого підписання адвокатом, що разом із зазначенням у ньому інших обов`язкових реквізитів легімітизує відповідний ордер.
Також слід наголосити, що звернення особи до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, під час реалізації права на справедливий суд (стаття  131-2 Конституції України, статті 16, 57 Кодексу адміністративного судочинства України та стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи надавати професійну правничу допомогу. Такі докази мають усувати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності таких повноважень на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, яка реалізує право на справедливий суд. Представник мусить демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема й стосовно звернення з касаційною скаргою до Верховного Суду.
Згідно з вимогами пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати.
Отже, з огляду на те, що ордер на надання правничої (правової) допомоги від 10.09.2020 серії ВА №  1006936 не містить особистого підпису адвоката Науменка І., Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу підписала особа, яка належно не підтвердила наявність у неї права на таке підписання, а тому касаційну скаргу належить повернути.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги з огляду на підписання її особою, повноваження якої не підтверджені, та надання заявнику права в межах розумних строків на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою (у разі дотримання всіх інших вимог процесуального закону), не є обмеженням доступу до суду, гарантованого пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
Керуючись приписами статей 59, 332, 355, 359 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.08.2020 у справі № 340/21/20 повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати своє право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується.

Суддя                                                                                                    А.А. Єзеров